2.3.2011 B7-0161/2011 ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ за приключване на разискванията по изявление на заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност
съгласно член 110, параграф 2 от Правилника за дейността
относно приоритетите на Парламента във връзка с шестнадесетата сесия на Съвета на ООН по правата на човека и прегледа през 2011 г.
Charles Tannock
,
Tomasz Piotr Poręba
от името на групата ECR
PE459.698v01-00 B7‑0161/2011 Резолюция на Европейския парламент относно приоритетите на Парламента във връзка с шестнадесетата сесия на Съвета на ООН по правата на човека и прегледа през 2011 г.
Европейският парламент ,
– като взе предвид Всеобщата декларация за правата на човека, Европейска конвенция за защита на правата на човека и Хартата на основните права на ЕС,
– като взе предвид своите предходни резолюции относно Съвета на ООН по правата на човека, и по-специално резолюцията си от 25 февруари 2010 г. относно 13-ата сесия на Съвета на ООН по правата на човека Приети текстове, P7_TA-PROV(2010)0036 .
и от 14 януари 2009 г. относно развитието на Съвета на ООН по правата на човека, включително ролята на ЕС Приети текстове, P6_TA(2009)0021 .
, както и резолюциите си от 16 март 2006 г. относно резултатите от преговорите относно Съвета по правата на човека и 62-рата сесия на Комисията на ООН по правата на човека Приети текстове, P6_TA(2006)0097 .
, от 29 януари 2004 г. относно отношенията между Европейския съюз и ООН Приети текстове, P6_TA(2004)0037 .
, от 9 юни 2005 г. относно реформата на ООН Приети текстове, P6_TA(2005)0237 .
, от 29 септември 2005 г. относно резултатите от световната среща на високо равнище на Обединените нации от 14–16 септември 2005 г. Приети текстове, P6_TA(2005)0362 .
и от 7 май 2009 г. относно годишния доклад за 2009 г. относно правата на човека по света и политиката на Европейския съюз в тази област Приети текстове, P7_TA(2010)0489 .
,
– като взе предвид резолюциите си, приети при спешни ситуации, относно правата на човека и демокрацията,
– като взе предвид резолюция A/RES/60/251 на Общото събрание на ООН за създаване на Съвет по правата на човека,
– като взе предвид предишните редовни и извънредни сесии на Съвета на ООН по правата на човека, както и предишните кръгове на Общия периодичен преглед (ОПП);
– като взе предвид 16-а сесия на Съвета на ООН по правата на човека и 11-ия кръг на Общия периодичен преглед (ОПП), който ще се състои от 2 до 13 май 2011 г.,
– като взе предвид прегледа на Съвета на ООН по правата на човека през 2011 г.,
– като взе предвид институционалните промени, настъпили след влизането в сила на Договора от Лисабон, по-специално създаването на Европейската служба за външна дейност и на поста на върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
– като взе предвид член 2, член 3, параграф 5, и членове 18, 21, 27 и 47 от Договора за Европейски съюз във вида, в който е изменен с Договора от Лисабон,
– като взе предвид член 110, параграф 2 от своя правилник,
A. като има предвид, че зачитането, насърчаването и защитата на универсалния характер на правата на човека са част от достиженията на правото и етиката на Европейския съюз и представляват крайъгълен камък на европейското единство и цялост,
Б. като има предвид, че Съветът на ООН по правата на човека е единствена по рода си платформа, специализирана по въпросите на всеобщите права на човека, и специфичен форум, който разглежда правата на човека в рамките на системата на ООН; като има предвид, че на него е поверена важната задача и отговорност за укрепване на насърчаването, защитата и спазването на правата на човека по целия свят,
В. като има предвид, че прегледът на Съвета на ООН по правата на човека следва две линии – статута на организацията, обсъждан в Ню Йорк, и процедурите в Женева; като има предвид, че същевременно всички международни участници трябва да полагат усилия за премахване на двойните стандарти и избягване на селективността и политизацията при разглеждане на въпросите, свързани с правата на човека;
Г. като има предвид, че съображения, свързани със суверенитета и националната юрисдикция ,не могат повече да се използват от държавите за избягване на оценка на положението на правата на човека в тях,
Д. като има предвид, че Европейският съюз следва да има ролята на фактор в световен мащаб – в най-общ план в рамките на ООН, и конкретно в рамките на Съвета по правата на човека, и че новият подход, за който е свидетелство новата Европейска служба за външна дейност (ЕСВД), следва да се използва в подкрепа на усилията на Съюза за по-ефективни и забележими действия в отговор на световните предизвикателства по съгласуван, последователен и ефективен начин;
Е като има предвид създаването на дирекция по правата на човека и демокрацията в рамките на Европейска служба за външна дейност,
Ж. като има предвид, че по време на 16-ата сесия на Съвета на ООН по правата на човека в Женева ще бъде изпратена делегация на подкомисията по правата на човека на Европейския парламент, каквато беше практиката и в предишните години за сесиите на Съвета на ООН по правата на човека, а преди това и за сесиите на неговия предшественик – Комисията на ООН по правата на човека,
1. подчертава значението на 16-та сесия на Съвета на ООН по правата на човека, и по специално процеса на преглед на Съвета на ООН по правата на човека, който предоставя единствена по рода си възможност за оценка на начина, по който Съветът е изпълнил мандата си, и дава също така възможност на Съвета да подобри методите си на работа, за да бъде по-ефикасен и систематичен в реакциите си спрямо нарушаването на правата на човека;; приветства факта, че прегледът на Съвета по правата на човека посочи двама посредници към процеса, Мароко и Лихтенщайн;
2. приветства факта, че в програмата на 16-та редовна сесия присъстват, наред с другите, доклади относно правата на лицата, принадлежащи към национални или етнически, религиозни и езикови малцинства, и относно насърчаването и защитата на правата на човека и основните свободи при противодействие на тероризма, както и голям брой заседания, посветени на правата на детето;
3. приветства назначаването през тази година на специални докладчици по тези теми и отбелязва докладите, които ще бъдат представени от специалните докладчици, относно изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание, относно свободата на религията или убежденията, относно положението на защитниците на правата на човека; призовава държавите-членки да дадат активен принос към тези разисквания;
4. приветства новата дирекция по правата на човека и демокрацията и подкрепя създаването на работна група на Съвета на ЕС относно правата на човека със седалище Брюксел (COHOM) – тъй като Брюксел е най-удачното място от гледна точка на мониторинг върху политиките на ЕС, която ще включва експерти в областта на правата на човека от всичките 27 държави-членки и ще подпомага организирането на многостранните дейности във връзка с двустранната дейност;
5. подкрепя назначаването на висш специален представител на ЕС за правата на човека и подчертава отново необходимостта от национални стратегии за правата на човека и демокрацията;
6. подчертава важността на приемането на общи позиции на ЕС по въпросите, които ще се обсъждат на 16-та сесия, и приканва държавите-членки на ЕС да засилят практиката на ЕС за изпращане на „едно и също послание, но с различни гласове”, която функционираше добре през последните години, например при инициативите на ЕС против смъртното наказание;
Работата на Съвета по правата на човека
7. отново призовава държавите-членки на ЕС активно да се противопоставят на всеки опит за подкопаване на принципите за универсалност, неделимост и взаимозависимост на правата на човека и да насърчават Съвета на ООН по правата на човека да обръща еднакво внимание на дискриминацията на всякаква основа, включително въз основа на пол, увреждане, расов или етнически произход, възраст, сексуална ориентация, религия или убеждения;
8. изразява безпокойство, че най-голямото препятствие, пречещо на Съвета на ООН по правата на човека да прилага мандата си по по-ефективен начин, е често доминиращата „политика на блокове” и нейното въздействие относно определянето на държавите и ситуациите, към които да се насочи вниманието на Съвета по правата на човека; отново изразява становището, че способността на Съвета на ООН по правата на човека да предприема ефективни, своевременни и подходящи действия по отношение на положението в отделни държави е от основно значение за неговия авторитет и доверието в него;
9. счита, че Съветът по правата на човека трябва да е по-добре подготвен да реагира в отговор както на хронични, така и на извънредни положения, евентуално посредством разширяване на „инструментариума” в областта на правата на човека, като използва експертни групи не само по време на сесиите, но и между тях, и като провежда сесиите и на други места освен в Женева; изразява съжаление, че в различни случаи Съветът на ООН по правата на човека не можа достатъчно бързо и своевременно да реагира на други тежки ситуации във връзка с правата на човека поради липсата на подходящи инструменти, и подкрепя идеята за независими механизми за реагиране; работи активно за създаването на специални механизми в рамките на Съвета на ООН по правата на човека за бързо реагиране в отговор на кризите във връзка с правата на човека, например в Тунис, Египет, Иран или Беларус;
10. във връзка с това отново изразява своята позиция по отношение на концепцията за „оклеветяване на религии“ и въпреки че признава необходимостта от цялостно решение на проблема с дискриминацията срещу религиозните малцинства, счита за нецелесъобразно включването на тази концепция в Протокола за допълващи стандарти относно расизма, расовата дискриминация, ксенофобията и всички форми на дискриминация;
11. приветства инициативата (на САЩ) за представяне на резолюция относно Иран; призовава държавите-членки на ЕС активно да подкрепят създаването на специален механизъм за Иран; призовава върховния представител и ЕСВД да координират сътрудничеството между ЕС и САЩ относно въпроси, свързани с правата на човека, които са от общо значение, като ЕС следва да действа напълно независимост с цел ефективност и доверие в действията му;
12. приветства изпращането на мисия на ООН на високо равнище по правата на човека в Тунис от 27 януари до 2 февруари 2011 г. и силно насърчава пълното изпълнение на препоръките ѝ; отново призовава за създаването на независима международна анкетна комисия, която да разследва всички предполагаеми нарушения на правата на човека, свързани със събитията след 17 декември 2010 г.;
13. подкрепя изпращането на мисия на Службата на върховния комисар на ООН по правата на човека в Египет за оценка на цялостното положение на правата на човека след смяната на държавното ръководство;
14. приветства приемането с консенсус на резолюция относно положението с правата на човека в Либия на 15-та извънредна сесия на 25 февруари, която осъжда тежките и системни нарушения на правата на човека в Либия, като посочва , че някои от тях могат да се считат за престъпления срещу човечеството, призовава за изпращане в Либия на независима международна анкетна комисия, за да разследва всички предполагаеми нарушения в страната на международното право в областта на правата на човека, и препоръчва на Общото събрание да разгледа въпроса за временното прекратяване на членството на Либия в Съвета на ООН по правата на човека;
15. подкрепя откриването на регионалната служба на Върховния комисар на ООН по правата на човека в средиземноморския регион;
16. приветства провеждането, по инициатива на Нигерия и САЩ, на 14-та извънредна сесия относно положението с правата на човека в Кот д’Ивоар във връзка с президентските избори през 2010 г., която осъжда нарушенията на правата на човека и призовава всички заинтересовани страни да зачитат напълно правата на човека, основните свободи и принципите на правовата държава; отново изразява подкрепата си за резултатите от изборите, признати от ООН, и призовава всички участници да признаят избора на Аласан Уатара за президент; подкрепя решението на Африканския съюз за създаване на група от държавни ръководители с мисия мирно уреждане чрез постигане на споразумение на кризата след изборите в Кот д’Ивоар;
17. в светлината на докладите на специалните пратеници относно положението с правата на човека в Корейска народнодемократична република и относно положението с правата на човека в Мианмар/Бирма отново призовава ЕС публично да подкрепи създаването на анкетни комисии на ООН за оценка на нарушенията на правата на човека в тези държави и за оценка на степента, в която тези нарушения представляват престъпления срещу човечеството; изразява съжаление относно липсата на сътрудничество на Корейска народнодемократична република със специалния докладчик и отправя искане за удължаване на мандата на специалния докладчик за Мианмар/Бирма;
18. изразява съжаление, че въпреки че критериите за членство в Съвета на ООН по правата на човека, определени с Резолюция 60/251 на Общото събрание, предполагат пълно сътрудничество с органа, текущата практика на доброволни ангажименти е довела до много различни и незадоволителни резултати; по тази причина отново заявява, че всички членове следва да разполагат с ефективни постоянни покани за участие в специалните процедури, което да бъде минималното изискване за членство, в допълнение към солидната им репутация на участници, ангажирани с правата на човека; подчертава значението на една действително конкурентна среда в изборния процес; призовава за премахването на възможността регионалните групи да представят предварително изготвен списък на кандидати за членство в Съвета на ООН по правата на човека;
19. призовава държавите-членки на ЕС и ЕСВД да се ангажират активно в прегледа през 2011 г. на Съвета по правата на човека на ООН, за да се засили спазването на неговия мандат; подчертава, че Съветът по правата на човека на ООН следва да бъде по-скоро превантивен механизъм за ранно предупреждение и че за тази цел следва да се използва опитът от специалните процедури; подчертава необходимостта от един прозрачен и всеобхватен преглед, като да се вземат предвид становищата на НПО, гражданското общество и други важни заинтересовани страни; призовава ЕСВД да информира подкомисията по правата на човека на Европейския парламент за състоянието на прегледа;
20. отново изразява своята позиция, че прегледът следва да запази независимостта на Службата на върховния комисар на ООН по правата на човека и се противопоставя на всякакви опити за предоставяне на службата на същия статут, както на останалите агенции на ООН, тъй като това може да повлияе отрицателно на финансирането и съответно на независимостта; приветства неотдавнашното назначаване на помощник генерален секретар на ООН по правата на човека, който ще ръководи офиса на Службата на върховния комисар на ООН по правата на човека в Ню Йорк; тази нова длъжност ще спомогне за укрепване на контактите, диалога и прозрачността между Общото събрание на ООН и Съвета на ООН по правата на човека; подчертава необходимостта да се осигури достатъчно финансиране за издръжката на регионалните офиси на Службата на върховния комисар на ООН по правата на човека, така че да могат да бъдат в състояние да продължат работата си по места;
21. настоява за опазване и укрепване на специалните процедури, както и за гарантиране на възможността на Съвета на ООН по правата на човека да разглежда конкретни случаи на нарушения на правата на човека чрез резолюции и мандати по държави; подчертава значението на неделимостта на правата на човека, било то социални, икономически, културни, граждански или политически; отбелязва със загриженост относително ниската ефективност на механизма за внасяне на жалби, който е уникален универсален механизъм, ориентиран към потърпевшите, в сравнение с големия брой получени жалби; подчертава необходимостта да се разгледа този въпрос в рамките на прегледа на Съвета по правата на човека на ООН;
Всеобщ периодичен преглед
22. признава добавената стойност на всеобщия периодичен преглед като споделен опит за всички правителства, при който всички държави членки на ООН се третират и контролират еднакво, независимо от факта, че трябва доброволно да приемат да бъдат подложени на прегледа и да предприемат последващи действия съобразно препоръките; припомня, че до декември 2011 г. всички държави членки на ООН ще са били подложени на преглед в рамките на този механизъм;
23. настоява, че е от съществено значение да се поддържа пространство за гражданското общество в Съвета по правата на човека с цел засилване на участието на гражданското общество в диалога, като се разкриват нови възможности за неправителствените организации (НПО) за влизане в диалог в рамките на определени държави;
24. подкрепя засилване на участието на НПО във всеобщия периодичен преглед, като се допусне представянето на писмени препоръки за обсъждане от работната група и участие в нейните разисквания;
25. отбелязва възможността, която всеобщият периодичен преглед предлага на държавите, да се ангажират с изпълнението на своите задължения в областта на правата на човека и за последващи действия съобразно заключенията на структурите по договорите и специалните процедури;
26. потвърждава факта, че препоръките следва да бъдат ориентирани в по-голяма степен към резултатите и призовава за по-голямо участие на независимите експерти и националните институции по правата на човека във всеобщия периодичен преглед, за да се гарантира, че това е ефективен механизъм за последващи действия; счита, че в процеса на всеобщия периодичен преглед може да бъде внесен независим експертен опит чрез наблюдението от страна на експерти на процеса на прегледа и представянето на обобщение и анализ на всеобщия периодичен преглед при приемането на окончателния доклад;
27. изразява съжаление, че първият цикъл от прегледа на някои държави не оправда очакванията за прозрачен, неселективен и неконфронтационен процес; признава в това отношение ролята на държавите-членки на ЕС в опитите да се преодолее „блоковият манталитет“, насърчава държавите-членки на ЕС да предоставят техническа помощ за подпомагане на изпълнението на препоръките;
28. призовава държавите-членки на ЕС да продължат да участват в прегледа на Съвета на ООН по правата на човека, за да гарантират, че няма разминаване между първия и втория цикъл на всеобщия периодичен преглед, както и че вторият цикъл е съсредоточен върху изпълнението и проследяването на препоръките; подкрепя становището, че държавите, подложени на всеобщия периодичен преглед следва да предоставят ясни отговори на всяка препоръка и срокове за изпълнението на препоръките на работната група; отбелязва, че представянето на междинен доклад за състоянието на изпълнението може да допринесе за този процес;
Специални процедури
29. отново заявява, че специалните процедури са залегнали в основата на механизмите на ООН относно правата на човека, както и че надеждността и ефективността на Съвета на ООН по правата на човека в областта на защитата на правата на човека се основава на сътрудничество със специалните процедури и тяхното пълно прилагане; подчертава във връзка с това, че укрепването на независимостта и взаимодействието на специалните процедури със Съвета е от основно значение;
30. осъжда опитите да се подкопае независимостта на специалните процедури чрез поставянето им под наблюдението на правителствата; подчертава, че всякакъв контрол би политизирал и понижил ефективността на системата;
31. отново заявява, че специалните процедури относно положението по държави са основен инструмент за подобряване на правата на човека по места; подчертава, че поради ключови елементи като тяхната периодичност и опита, на който се основават, мандатите по държави не могат да бъдат заменени от всеобщия периодичен преглед;
32. призовава държавите-членки на ЕС да защитават целостта и отчетността на Съвета на ООН по правата на човека в прегледа, като подкрепят създаването на механизъм за проследяване на изпълнението на препоръките от специалните процедури в допълнение към приемането на критерии за подбор и по-прозрачен процес на назначения, основан на подготовката, уменията, квалификацията и опита на кандидатите; подкрепя предложението на НПО за укрепване на капацитета за ранно предупреждение на специалните процедури чрез механизъм, който им дава възможност да задействат автоматично разглеждането на дадено положение от страна на Съвета на ООН по правата на човека;
Участие на ЕС
33. приветства участието на заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност в шестнадесетата сесия на Съвета на ООН по правата на човека;
34. настоява ЕСВД, и по-конкретно делегациите на ЕС в Женева и Ню Йорк, да повишат съгласуваността, видимостта и доверието в действията на ЕС в рамките на Съвета на ООН по правата на човека чрез по-нататъшно развитие на трансрегионалните контакти и сътрудничество и по-специално чрез лобирането на умерените държави във всички групи;
35. отново изразява подкрепата си за активното участие на ЕС в работата на Съвета на ООН по правата на човека от неговото създаване досега, и по-точно чрез подкрепата му самостоятелно или съвместно с други участници на резолюции, излизането с изявления, участието в интерактивни диалози и дебати; признава ангажиментите, поети от ЕС за справяне с положението в отделни страни в рамките на Съвета на ООН по правата на човека, и подчертава, че е важно тези ангажименти да бъдат неотклонно изпълнявани;
36. приветства допълнителната проява, организирана от делегацията на ЕС в чест на 25-годишнината от създаването на мандата на специалния докладчик за свободата на религиозна принадлежност или убеждения; изисква от ЕС да работи съвместно с основните поддръжници на резолюцията относно оклеветяването, която ще бъде представена, за да се предложи алтернатива на тази резолюция;
37. подкрепя съвместната инициатива на ЕС и групата на държавите от Латинска Америка и Карибския басейн (GRULAC) за резолюция относно децата, които живеят и работят на улицата;
38. подкрепя трансрегионалната декларация относно правата на ЛГБТ, която ще бъде представена;
39. подкрепя подновяването на мандата на специалния докладчик на ООН за положението на защитниците на правата на човека; призовава държавите-членки на ЕС да направят всичко възможно за запазването на мандата на всички специални процедури и призовава по-специално за подновяване на мандата на специалния докладчик на ООН за положението на защитниците на правата на човека;
40. изразява съжаление, че като страничен ефект от усилията на ЕС за постигане на консенсус, често пъти изглежда, че Съюзът занижава своите амбиции, и счита, че ЕС следва много по-смело да предлага и/или подкрепя резолюциите по държави;
41. отбелязва със загриженост, че ЕС не беше в състояние да въздейства ефективно в рамките на по-широката система на ООН; подчертава необходимостта ЕС да даде приоритет на Съвета по правата на човека, да координира по-добре действията на държавите-членки и да се стреми към изграждането на коалиции/съюзи с основните регионални партньори и всички умерени държави в стремежа за преодоляване на логиката на разделяне на блокове в рамките на Съвета по правата на човека;
42. обръща внимание, че е важно от практическа гледна точка делегациите на ЕС в Женева и Ню Йорк да са по-големи и по-добре обезпечени; подчертава, че това, което се случва в Женева и Ню Йорк, трябва да бъде неразделна част от външната политика на ЕС, с акцент върху подобряването на вътрешната координация, и подчертава също така необходимостта от добро взаимодействие между действията на двустранно и многостранно равнище;
43. изразява съжаление, че резолюцията, внесена от ЕС в Общото събрание на ООН през септември 2010 г. с цел укрепване на неговия „статут“, така че да съответства на новите институционални разпоредби вследствие на Договора от Лисабон, беше отложена; този укрепен статут ще даде на ЕС възможност да бъде представляван от постоянно лице (председателя на Европейския съвет и/или върховния представител), да изразява единна позиция и ще повиши видимостта и влиянието на ЕС като фактор от световно значение; настоява, че е необходимо да се продължат усилията, полагани от „специалната работна група“ на ЕСВД в тясно сътрудничество с държавите-членки на ЕС за приемането на резолюцията;
44. оправомощава своята делегация на шестнадесетата сесия на Съвета на ООН по правата на човека да изрази безпокойството, изразено в настоящата резолюция; призовава делегацията да докладва на подкомисията по правата на човека относно своето посещение и счита, че е задължително да продължи да изпраща делегация на Европейския парламент на съответните сесии на Съвета на ООН по правата на човека;
45. отново призовава държавите-членки на ЕС да гарантират спазването на правата на човека в собствената им вътрешна политика, за да се избегнат двойните стандарти и с оглед на текущия процес на присъединяване на ЕС към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, тъй като един евентуален провал в това отношение може да отслаби позицията на ЕС в Съвета по правата на човека на ООН;
46. възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, на правителствата и парламентите на държавите-членки, Съвета за сигурност на ООН, генералния секретар на ООН, председателя на 64-тото Общо събрание, председателя на Съвета на ООН по правата на човека, върховния комисар на ООН по правата на човека, както и на работната група на ЕС и ООН, създадена от комисията по външни работи.
.
