Интервюта с носители на наградата "Сахаров"
Права на човека
2009-01-09 - 16:49
20 години награда "Сахаров" През 2008 година Европейският Парламент отбеляза 20-та годишнина на наградата "Сахаров", която се връчва за свобода на мисълта и принос към защита на правата на човека. Носители на отличието през годините се събраха на специална церемония по повод годишнината в Страсбург през декември 2008 - възможност за нас да разговаряме с някои от тях. В това тематично досие Ви предлагаме интервютата с бивши лауреати на наградата.
Носители на наградата "Сахаров" са правозащитници от всички точки на света - Китай, Судан, Косово, Куба, Бангладеш. Някои от тях се борят срещу религиозния фундаментализъм, други - защитават правата на жените или отстояват демократичните реформи.
Предлагаме Ви интервюта с някои лауреати на отличието, в които те разказват за техните каузи и за ролята на наградата "Сахаров" в живота им.
20090106FCS45491
Адем Демачи "Диктатурите процъфтяват в условията на култура на забравата"
Адем Демачи Адем Демачи е прекарал 28 години в затвора заради своята борба за правата на албанското малцинство в комунистическа Югославия. Косовският писател и политик е номиниран за Нобелова награда, а през 1991 година получава наградата на ЕП "Сахаров". Разговаряхме с него през декември 2008.
За неговите емоции по повод провъзгласяването на независимостта на Косово....
"Имах смесени чувства, заради съпротивата на Русия срещу независимостта....Хората трябва да признаят демократичната воля на 95 на сто от хората в Косово."
За бъдещето на Косово и за възможността за присъединяване към ЕС...
"Опитваме се да станем член на НАТО - това е по-реалистична цел в краткосрочен план". "Хората от Косово, винаги са се считали за част от Европа".
За наградата "Сахаров"...
"Смятам, че ЕП не е използвал достатъчно човешкия капитал, с който разполага, благодарение на наградата....Човешките права не се нарушават в ЕС, много хора не са изпитвали трудностите, свързани с това да защитаваш човешките права... Опитът на носителите на отличието, които са рискували всичко, е много ценен."
Посланието му към носителя на наградата за 2008 - китайския дисидент Ху Джия ....
"Хората на Запад трябва постоянно да повтарят, че той все още не е свободен, а не да забравят съдбата му, след като му връчат наградата....Диктатурите процъфтяват там където има култура на забравата." Страницата на наградата
Освалдо Пайа : "Дайде възможност да се чуят гласовете ни"
Освалдо Пайа "Ние не можем и не искаме да живеем без свобода", заяви Освалдо Пайа, получавайки наградата "Сахаров" преди седем години. Кубинският активист не получи разрешение да участва в тържествата по повод 20-годишнината на отличието през декември 2008 година в Страсбург. Разговаряхме с него по телефона.
Защо не успяхте да дойдете?
В Куба липсва правото да пътуваш зад граница свободно. Кубинското правителство въведе много сложни механизми за добиване с разрешение за излизане или влизане в страната. Правителството не ми даде това разрешително.
Как напредва вашият проект ?
Нашият проект "Варела" е гражданска петиция до Народното събрание, който се възползва от конституционно право, според което, ако 10 000 души предложат проект за закон, той трябва да бъде обсъден. През 2002 г. събрахме 11 000 подписа, през 2003 г. - 25 000 подписа.
Сега проектът призовава за референдум, така че кубинците сами да решават. Той предлага свобода на словото, свободата на сдруженията, освобождаване на защитниците на човешките права. "Варела" е мирна алтернатива, алтернатива за права, сред кубинци, без чуждестранна намеса. Въпреки това, ние сме преследвани. Агенти на държавна сигурност дори влизат в домовете на активистите, за да откраднат списъците и подписите.
Има ли някаква надежда?
Да, има надежда, аз мисля, че всичко, което правителството прави - пропаганда, репресии, преследване , е, за да убие надеждата.
Най-голямата надежда е, че кубинци искат промени, те искат мирни промени и те искат промени за повече свобода.
Какво очаквате от страна на Европейския съюз?
Това, което правителствата на страните от ЕС, Комисията, но преди всичко, социалните и религиозните институции и неправителствените организации, могат да направят, е да издигнат глас за освобождаването на политическите затворници в Куба и да подкрепят морално и политически всички мирни инициативи като "Варела".
Къде виждате Куба в рамките на 10 години?
Вярвам, че бъдещето на Куба в краткосрочен и дългосрочен план се решава сега. Ние смятаме, че мирната промяна е възможна, че всеки кубинец трябва да направи стъпка, и че светът трябва да направи стъпка - не с ембарго и блокади, а с открито настояване за спазване на правата на всички кубинци.
Salih Mahmoud Osman: "Китай е сляп и глух за човешките права в Дарфур"
Salih Mahmoud Osman Носителят на наградата "Сахаров" за 2007 година - суданският адвокат Salih Mahmoud Osman бе в Европейския Парламент по повод отбелязването на 20-годишнината на наградата. "Това, което се случва в Дарфур е по-лошо от Руанда" заяви Salih Osman в интервю за нашия екип и призова Китай да преразгледа политиката си в региона.
Неотдавна главният равин на Великобритания каза в Парламента, че е необходима смелост, за да се надяваш. Има ли подобна смелост за надежда у хората около Вас? Ние трябва винаги да бъдем оптимисти за бъдещето. Въпреки че сегашната ситуация е много потискаща - моят регион Дарфур е разкъсан на две в етнически смисъл.... Повече от 4 милиона души бяха насилствено изселени, живеят в лагери и не са в състояние да се върнат по домовете си. Те са обект на нападения дори в лагерите от страна на въоръжената милиция Джанджавид и войниците, посред бял ден пред очите на силите на Африканския съюз и на ООН. ... А съобщението за прекратяване на огъня? Прекратяването на огъня там изобщо го няма. Въздушните бомбардировки продължават, правителството бомбардира безразборно села, пазари, училища и убива хора. Това се случва пред очите на всеки един по света. Оцелелите и жертвите не виждат никакво действие от страна на международната общност да защити невинните. Без помощта на международната общност 5 милиона души нямаше да бъдат живи днес. Но не е достатъчно, те да бъдат нахранени в лагерите, става въпрос за тяхната надежда да се върнат по домовете си. Като ги ограничаваме в лагери, ние създаваме условие за етническо прочистване. Техните земи вече се заемат от Джанджавид, идващи от другаде. При получаването на наградата "Сахаров" преди година, казахте, че няма мир без справедливост. Какви са шансовете за правосъдието в Дарфур? В Дарфур говорим за военни престъпления, престъпления срещу човечеството и геноцид .... Международната общност каза: "никога повече" по повод Руанда, но това, което се случва в Дарфур е по-лошо от Руанда. Понякога хората ми казват да не говоря за справедливост и отговорност, защото това ще застраши мирния процес ... Точно обратното, правосъдието е това, което ще спре извършителите на престъпления. Без справедливост се създава културата на безнаказаност, която вече е налице там. Правосъдието може да прави разлика. Противно на това, от което хората се страхуваха, неотдавнашното заявление на прокурора на Международния наказателен съд направи ситуацията по-подходяща за мирни преговори. За първи път правителството говори за инициативи за мир и реформи в съдебната система. През тази година Парламентът връчва наградата "Сахаров" за 20-ти път. Промени ли тя вашата работа и може ли отличието да помогне за подобряване на положението на правозащитниците? Абсолютно. Тази награда е голяма помощ за нас, защитниците на правата на човека и действително ни предпазва. Всеки носител има подкрепата на хората от 27 държави. Тя би била голяма подкрепа и за Ху Джия, който не бе допуснат да участва в церемонията и поставя Китай под натиск да преразгледа репутацията си по отношение на човешките права. Китай подкопава живота на милиони хора в Дарфур дълго време, вземайки страната на суданското правителство. В Съвета за сигурност Китай блокира резолюции за Дарфур. Китай днес има монопол над нашите ресурси и неговите икономически интереси подкопават основните човешки права и достойнството в Дарфур. Това е морално, правно и етично задължение към цялата международна общност. Но вместо това, Китай затваря очи и уши пред геноцида, военните престъпления и престъпленията срещу човечеството в Дарфур. Хората в Дарфур, оцелелите са много изненадани, че Китай е против техните интереси. Надявам се, Китай да преразгледа своята политика. Хуманитарната ситуация в Дарфур е такава, че всички, навсякъде по света изразяват подкрепа за Дарфур, с изключение на Китай. Наградата "Сахаров" Тематично досие за наградата 2007 Тематично досие за Китай и ЕС Тематично досие за Дарфур
Интервю с китайския дисидент Wei Jingsheng
Wei Jingsheng
Китайският дисидент Wei Jingsheng бе удостоен с наградата "Сахаров" през 1996 г. за своята дейност в полза на демокрацията. За дисидентската си дейност той заплати с лишаване от свобода на два пъти и в крайна сметка с изгнание от Китай. Подобно на носителя на наградата за 2008 година - Ху Джия, той бе в затвора през 1996 година и не можа да получи наградата си лично.
Сега Wei Jingsheng живее в Съединените щати, където продължава своята дейност чрез фондацията си. Разговаряхме с него по повод участието му в церемонията за 20-годишнината на наградата "Сахаров".
Дванадесет години след като спечелихте наградата "Сахаров", тя отново отива при китайския дисидент. Нещата се променят, но всичко остава същото в Китай?
Китайските хора са тези, които се промениха през тези дванадесет години. Когато аз получих награда, много китайци вярваха в демокрацията, но все още имаше надежда в китайската комунистическа партия. Сега повечето хора не хранят надежда за реформи от страна на самото комунистическо правителство. Това означава, че китайското общество е в голяма опасност.
В Китай хората правят пари, страната става все-богата, хората се преместват към големите градове. Имат ли време те да се вслушват в гласове, които зоват за демокрация?
Само една малка част от хората станаха богати. Огромното мнозинство от китайците все още е много бедно. В миналото тези бедни хора, не ги беше грижа много за демокрацията. Но това се променя, те се интересуват много! Те разбират, че тяхната бедност има нещо много общо със социалната система в Китай.
Икономическата взаимозависимост между Запада и Китай нараства ежедневно, има ли противоречие в западните нагласи към Китай?
Ако това беше връзка между нормални партньори, нямаше да има проблем. Но Китай не е обичайна страна. В този смисъл, аз не съм доволен от западни страни, които се отказаха от правата на човека в името на търговията, особено през последните десет години.
Китайските власти се противопоставиха на присъждането на наградата "Сахаров" за Ху Джия. Каква беше реакцията на вашето отличие през 1996 година?
Не знам, защото съм бил в затвора в този момент! Но през последните няколко години, китайското комунистическо правителство реагира силно на различни гласове, не само на Ху Джия, но също така например и на Далай Лама. Можете да видите колко чувствителни са те. Те реагират така силно, тъй като се чувстват толкова слаби. От Олимпиадата насам, която бе провал за тях, те губят своята увереност, което ги кара да реагират по-нерационално.
За щастие, въпреки че западни правителства все още се опитват да угодят на китайското правителство, хората на Запад наистина се противопоставят на тиранията на китайския режим. Това е натиск за китайското правителство да обмисля реформи, или - да го кажа по друг начин - това дава на реформаторите в рамките на комунистическата партия оправдание да настояват за това.
Интервю с представител на опозиционната лидерка от Бирма Aung San Suu Kyi
Zoya Phan Опозиционният лидер от Бирма Aung San Suu Kyi вече от 12 години е поставена под домашен арест, не може да се среща с близки и приятели, телефонът и е прекъснат. Тя спечели наградата "Сахаров" през 1990 година, но не можа да присъства на специалната церемония през декември 2008 година по повод 20-годишнината на наградата. Тя бе представена на тържеството от Zoya Phan, международен координатор на кампанията за Бирма във Великобритания.
Какво беше въздействието на факта, че Aung San Suu Kyi получи наградата "Сахаров "?
Награда "Сахаров" бе не само признание за Aung San Suu Kyi и за нейната дейност за демокрация и човешки права, но й даде сигурност и международно признание. Наградата насочи също така вниманието на международната общественост към Бирма.
Тази година наградата "Сахаров" бе присъдена на китайския дисидент Ху Джия, който също е под арест. Можем ли да търсим сравнения със ситуацията на Aung San Suu Kyi ?
Мисля, че наградата "Сахаров" ще даде международно признание на китайския дисидент и също така ще му даде безопасност подобно на Aung San Suu Kyi, която е под домашен арест в Бирма.
Гарантира ли наградата някаква безопасност за носителите й?
Да, за режима е важно как се гледа на Бирма отвън. Те също така се страхуват от международни действия, затова всичко, с което разполагаме тук - навън, в изгнание, има ефект върху позицията им.
Можете ли да опишете ситуацията в Бирма? Има ли някаква надежда за близкото бъдеще?
Положението в Бирма сега е много лошо. Ситуацията с правата на човека се влошава все повече. От септември 2007 година, когато будистки монаси излязоха на улиците, настоявайки за демокрация и човешки права, режимът откри огън по протестиращите, в резултат на това стотици бяха арестувани и много бяха убити. През май 2008 година, когато циклонът Nargis удари Бирма и хиляди хора загинаха, режимът умишлено блокира хуманитарната помощ.
Какво мислите, че международната общност, особено Европейският съюз, може да направи и трябва да направи в тази ситуация?
Когато бях само 14 години моето село бе атакувано от армията и ние трябваше да бягаме, за да се спасим. Така се озовахме в бежански лагер в Тайланд. Днес това е същият режим, който нареди на войската да стреля по будистките монаси и който блокира хуманитарна помощ за оцелелите от циклона. Този режим е същият режим, който оцелява благодарение на търговията и инвестициите от европейски фирми. Необходими са по-решителни действия от страна на Европейския съюз. Най-напред трябва да се отнеме икономическата база на режима, който оцелява чрез търговия и инвестиции Ситуацията в Бирма - парламентарна дискусия
Интервю с Hebe de Bonafini от аржентинското движение "Майките от площад "Май"
Hebe de Bonafini Каква е Вашата лична история....
Ние не разказваме нашите лични истории, защото тогава историите на тези, които са по-активни ще бъдат по-известни. Нашите деца бяха отвлечени от улицата, от училище, от работа. Те бяха бити и изтезавани пред нас. Загубих цялото си семейство в рамките на 5 години, останаха ми само дъщеря ми и майка ми.
Но ние имахме силите да продължим. Оставихме сълзите у дома и излязохме на улиците, за да се борим за нашите деца.
Какво постигнахте през тези 32 години? Какво още искате да постигнете?
Никой не говореше за това което се случва. Майките излязоха на улицата, за да кажат на целия свят какво се е случило с нас. Ние съставихме досиета, идентифициращи мъчителите, всяка майка се превърна в частен детектив. Успяхме да премахнем все опрощаващите закони, започнаха съдебни процеси.
Ние също се занимаваме с политическо образование, открихме университет, имаме издание и библиотека, радиостанция. Ние осигуряваме подслон на хора - мъже, които са живели от кражба и жени, които преди бяха принудени да се хранят от боклука. Имаме детски градини и училища за техните деца.
Мисля, че постигнахме много неща, най-вече показахме на целия свят, че животът винаги побеждава смъртта. Те хвърлиха нашите деца живи в реката, изгориха ги, застрелваха ги,но те не можаха да унищожат нас. Защото има и други млади хора, които се борят. Сега ние оставяме всичко в ръцете на младите хора.
Как наградата "Сахаров" Ви помогна?
Награда "Сахаров" ни помогна да защитим себе си, да спасим живота си. Парите ни помогнаха да открием първата библиотека, за повече образование и насърчаване на грамотността.
Съдебните антрополози наскоро потвърдиха, че са намерени 10 000 костни фрагменти в бивши центрове за задържане. Това потвърждава показанията на оцелелите ...
Не са ни необходими смъртни случаи, за да потвърдят очевидците. Ние не приемаме ексхумацията на трупове, защото не всеки ще се появи. Мнозина са били хвърлени в реката, много - изгорени. Ние не приемаме финансова компенсация - каквото трябва да се поправи чрез правосъдие, не може да бъде поправено с пари. Ние не приемаме посмъртно паметници с имената на загиналите. Нашите деца продължават да живеят, както и преди. Ние социализирахме майчинството и сега ние сме майките на всички - и на анонимните.
Интервю с Taslima Nasreen
Taslima Nasreen Taslima Nasreen е носител на наградата "Сахаров" за 1994 година за своя ангажимент срещу фундаментализма и за правата на жените. За своята дейност е платила висока цена - наложи й се да напусне родния Бангладеш. В Индия тя също не беше в безопасност. В момента живее в Швеция. Разговаряхме с нея за ислямския фундаментализъм. Според нея Европа трябва да му се противопостави решително.
Г-жо Nasreen, представлява ли религиозният екстремизъм опасност за обикновените хора?
Религиозният екстремизъм е голяма опасност за целия свят. Особено ислямският екстремизъм, който иска да върне обществото в тъмните епохи, в които жените не са разполагали с никакви права и са били използвани само като робини, обект за секс и оръдия за раждане на деца.
Ислямските екстремисти смятат, че съществуват два свята - единият е този на неверниците, а другият е царството на исляма. Те искат да превърнат целия свят в царство на исляма. Това е голяма опасност за плурализма на вярванията. Те не вярват на индивидуалността, лоялността към групата е признак на религиозния фундаментализъм.
Ако ние, умерените, ги приемем в името на междукултурния диалог, ще направим голяма грешка. Не всички култури са еднакви, някои са насочени срещу правата на човека, правата на жените и свободата на словото. Не можем да допуснем, че в името на културата хора да бъдат изтезавани, това няма нищо общо с културата. Ако видим, че една култура е насочена срещу жените, трябва да я отхвърлим.
А ислямският тероризъм?
Той представлява огромна опасност не само за ислямските страни, но и за Запада. Никъде не сме в безопасност. Ако не се противопоставим на този фундаментализъм - това ще е краят на свободното общество.
Дори в някои европейски държави има дискусии за въвеждане на шериата. Европа трябва да остане светска. Шериатът е насочен срещу жените и ние трябва да подкрепим хората, които се борят за равноправието и да се борим за правата на жените по целия свят.
Трябва да подкрепим секуларизацията на мюсюлманските държави, не трябва да вървим назад, трябва да гледаме напред.
Какво означава за Вас наградата "Сахаров"?
Аз платих висока цена, защото трябваше да напусна родината си, както и съседна Индия след това. Наградата означава признание, тя ми даде морална сила да продължа борбата си за права на жените. Но не може да ми даде възможност да живея там, където искам.
BG
1
PHOTO
20090107PHT45522.jpg
BG
2
PHOTO
20090106PHT45469.jpg
BG
3
LINK
/sakharov/default_bg.htm
BG
4
PHOTO
20090106PHT45475.jpg
BG
5
PHOTO
20081217PHT45178.jpg
BG
6
LINK
/sakharov/default_bg.htm
BG
10
PHOTO
20090106PHT45477.jpg
BG
11
PHOTO
20090129PHT47424.jpg
BG
13
PHOTO
20090129PHT47420.jpg
BG
14
PHOTO
20090106PHT45471.jpg
-//EP//TEXT IM-PRESS 20070906FCS10161 0 NOT XML V0//BG
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080707FCS33566 0 NOT XML V0//BG
-//EP//TEXT IM-PRESS 20070601FCS07344 0 NOT XML V0//BG
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080415STO26613 0 NOT XML V0//BG
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
