11.7.2007
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА ОБЩА РЕЗОЛЮЦИЯ
внесено съгласно
член 115, параграф 5 от правилника от
– Charles Tannock, Bernd Posselt, Eija-Riitta Korhola и Laima Liucija Andrikienė, от името на групата PPE-DE
– Pasqualina Napoletano, Paulo Casaca, Véronique De Keyser, Elena Valenciano Martínez-Orozco и Javier Moreno Sánchez, , от името на групата PSE
– Annemie Neyts-Uyttebroeck, Marco Cappato, Marios Matsakis, Frédérique Ries и Thierry Cornillet, , от името на групата ALDE
– Cristiana Muscardini, Romano Maria La Russa и Mogens N.J. Camre, от името на групата UEN
– Hélène Flautre, от името на групата Verts/ALE
– André Brie, от името на групата GUE/NGL
вместо предложенията за резолюция, внесени от следните групи:
– ALDE ( B6‑0291/2007 )
– GUE/NGL ( B6‑0295/2007 )
– PPE-DE ( B6‑0299/2007 )
– PSE ( B6‑0300/2007 )
– Verts/ALE ( B6‑0303/2007 )
– UEN ( B6‑0308/2007 )
относно Ирак
Резолюция на Европейския парламент относно Ирак
Европейският парламент ,
–
като взе предвид своите предишни резолюции относно правата на нуждаещите се от международна закрила лица,
–
като взе предвид своите предишни резолюции относно ситуацията в Ирак и по-специално своята резолюция от 15 февруари 2007 г. относно хуманитарната ситуация на бежанците от Ирак,
–
като взе предвид Конвенцията на Обединените нации от 1951 г. относно статута на бежанците (Конвенция за бежанците) и протокола от 1967 г. относно статута на бежанците,
–
като взе предвид спешния призив на Върховния комисар на ООН за бежанците (ВКБООН) от 7 февруари 2007 г. за увеличаване на международната подкрепа за страните, които приемат бежанци от Ирак, международната конференция относно Ирак, състояла се на 17 и 18 април в Женева, с цел насочване на вниманието към хуманитарните потребности в Ирак и региона, както и консултативния доклад и позицията на ВКБООН по нуждите от международна защита на иракчаните извън Ирак, от 18 декември 2006 г., и документа на ВКБООН от м. януари 2007 г., озаглавен: „Допълнителен призив - отговор на положението в Ирак“,
–
като взе предвид ръководните принципи относно вътрешното разселване, представени от специалния представител на генералния секретар на ООН по въпроса за вътрешно разселените лица от 11 февруари 1998 г.,
–
- като взе предвид Директива 2004/83/EО от 29 април 2004 г. относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (т. нар. „Директива за признаването“),
–
като взе предвид решенията, приети от Европейската общност и нейните държави-членки в областта на предоставянето на убежище и имиграцията;
–
като взе предвид факта, че през първата половина на 2007 г. броят на молбите за предоставяне на убежище от страна на иракски граждани е нараснал двойно в сравнение със същия период на миналата година,
–
като взе предвид член 115, параграф 5 от своя правилник,
A.
като има предвид, че общата хуманитарна ситуация и положението на правата на човека се влошават в Ирак, както това е отразено в редовните доклади на Мисията на ООН за подпомагане на Ирак и другите агенции на ООН в страната, според които всеки ден загиват средно по 100 лица, 200 биват ранени, 50% от населението живее с по-малко от 1 долар на ден, а над 80% от населението е безработно; съща така 70% нямат достъп до достатъчно снабдяване с вода, 81% - до нормално функциониращи канализационни системи, 3 милиона души ще страдат от липса на храна, ако раздаването на храни се прекрати, като системата вече е престанала да функционира в някои райони, 80% от лекарите са напуснали работа, а 75% от децата не ходят на училище, а в зависимост от районите между 30 и 70% от училищата са затворени;
Б.
като има предвид, че в настоящия следвоенен период престъпните деяния се изразяват във въоръжени грабежи, отвличане с цел получаване на откуп, тормоз, убийство на личности, участващи в политическия процес или дейностите по възстановяване, саботажи срещу граждански инфраструктурни обекти, като електропроводи или петролопроводи, както и широкомащабни нападения, включващи безразборно бомбардиране и/или взривяване на други експлозиви срещу цивилни граждани, в резултат на което редица иракски граждани продължават да напускат страната, като се насочват по-специално към Йордания, Сирия, но също така Египет, Ливан, Турция, Иран и в други по-далечни страни;
В.
като има предвид, че над 2 милиона иракски граждани са вътрешно разселени, а от м. февруари 2006 г. насам 822 000 души са изселени наново, като се счита, че ежедневно продължават да се разселват по 2000 души; както и че според оценките на ВКБООН до края на 2007 г., броят на вътрешно разселените лица ще достигне вероятно между 2,3 и 2,5 милиона души;
Г.
като има предвид, че освен вътрешно разселените лица, в Ирак има приблизително 42 000 бежанци, които не са иракски граждани (включително приблизително 15,000 палестинци, които са в особено рисково положение, както и суданци, кюрди от Турция, иранци и др.);
Д.
като има предвид, че много областни управи в Ирак ограничават достъпа на наскоро разселените лица, което води до силно намаляване на шансовете за намиране на временно сигурно място за живот вътре в страната;
Ж.
като има предвид, че на вътрешно разселените лица се отказва възможността да се регистрират за получаване на храни, което увеличава опасността от хуманитарна криза;
З.
като има предвид, че според оценките, около 2 милиона иракски граждани пребивават като бежанци в съседни страни, без приемащите страни да са им предоставили официален статут на защитени лица: така например Сирия е приела между 1,2 и 1,5 милиона иракски граждани, Йордания - между 500 000 и 750 000, което съставлява висок процент от населението, Египет - около 80 000, Ливан - около 20 000, Иран - над 50 000, страните от Персийския залив - над 200 000 и Турция - около 5 100 души;
И.
като има предвид, че децата в училищна възраст сред бежанците в съседните страни наброяват 560 000, а достъпът до държавни училища или държавно финансирани здравни грижи в редица райони е много труден или възпрепятстван от закона,
Й.
като има предвид, че съгласно обичайното международно право съществува правно задължение да не се връщат бежанци, които са преследвани или застрашени от сериозна опасност, и да се позволява на търсещите убежище лица, които бягат от масови злоупотреби с правата на човека и ширещо се насилие, да влизат в съответната страна, поне временно, за да бъдат проучвани за получаване на статут на бежанец,
К.
като има предвид, че подходът на повечето държави-членки на ЕС и Съединените щати във връзка с признаване необходимостта от защита на иракските бежанци е до голяма степен ограничителен;
Л.
като има предвид установените съществени различия в подхода при разглеждане подадените от иракски граждани молби за предоставяне на убежище в различните държави-членки, което показва липсата на напредък по разработването на обща европейска система за предоставяне на убежище, която се основава на високи общи норми и е в състояние да предостави защита на нуждаещите се лица;
М.
като има предвид, че съседните страни ограничават в значителна степен достъпа на бежанци, като принуждават повечето от тях да се завърнат в Ирак или да останат блокирани на границата, а също така налагат ограничителни изисквания чрез намаляване срока на пребиваването им и/или затруднено преиздаване на техните визи, поради което по-голямата част от иракчаните загубват законния си статут;
Н.
като има предвид, че Бразилия е една от малкото страни, чието правителство предложи да приеме известен брой палестински бежанци, които са пребивавали преди това в Ирак по силата на програми за солидарност при настаняване на бежанци,
О.
като има предвид, че ВКБООН подготвя искане за увеличаване от 60 на 115 милиона американски долара на допълнителния бюджет, отпуснат предвид положението в Ирак;
П.
като има предвид, че евреите, мендеите и християните (сред които асирийци, арменци, православни и други християнски малцинства) са подложени на нарастваща дискриминация по отношение на достъпа им до пазара на труда или до основни социални услуги, а редица от тях се страхуват от преследвания от страна на бунтовнически групировки, както и на ислямистки милиции, които на практика са придобили контрол над цели квартали в различни градове и села в Ирак; като има предвид, че в резултата на нарастващото напрежение между сунити и шиити, отделните граждани също могат да станат обект на прицел единствено поради принадлежността им към дадено етническо или религиозно малцинство;
1.
приветства солидарността, проявено от съседните на Ирак страни по отношение на иракските бежанци и отправя покана към тези страни да уведомят международната общност относно подкрепата, която им е необходима, за да могат да се справят с това положение;
2.
признава наличието на подобрения по отношение на приноса на регионалните кюрдски органи към подпомагане на вътрешно разселените немюсюлмански общности,
3.
призовава съвместно с Върховния комисар на ООН за бежанците за устойчиви, всеобхватни и координирани мерки на международно равнище за облекчаване на положението на милиони души, напуснали домовете си поради хуманитарната криза, на което не може вече да не се обръща внимание; Счита, че подкрепата на международната общност е жизненоважно за облекчаване на страданието на стотици хиляди иракски бежанци и вътрешно разселени или напускащите страната лица, както и за повишеното насърчаване и оказване на съдействие на страни като Сирия и Йордания, които приемат на територията си значителен брой иракски бежанци;
4.
признава също така усилията, положени от страни от региона, които не граничат с Ирак, например Египет, за оказване на съдействие на иракски бежанци; призовава тези страни да продължат усилията си в полза на иракските бежанци чрез запазване на отворените си граници и подобрят условията за тези бежанци, като зачитат техните основни права и осигуряват техния достъп до основни услуги като здравеопазване и образование с подкрепата на международната общност;
5.
изказва възмущение от факта, че съседни държави оставиха границите си затворени, с някои редки и ограничени изключения, за палестинци, бягащи от насилие и заплахи срещу тях в Ирак; осъжда призива на иракския министър по въпросите на разселването и миграцията за изгонване на палестинците от Ирак; осъжда решението на иракското правителство за налагане на тежки изисквания за регистриране за палестинци, като тези изисквания затрудняват законното им оставане в Ирак;
6.
призовава иракското правителство, както и местните регионални и религиозни органи и многонационалните коалиционни сили в Ирак да предприемат незабавни мерки за подобряване на сигурността на всички бежанци и вътрешно разселени лица в Ирак и да сложат край на дискриминационните практики;
7.
решително отхвърля заплахите за изгонване и преустановяване на доставките на гориво и питейна вода, отправени от някои висшестоящи представители на иракското правителство срещу 44 000 членове на иранската опозиция, които пребивават в качеството си на политически бежанци в Ирак от 20 години насам и имат законен статут на „защитени лица“ съгласно Четвъртата женевска конвенция, и призовава иракското правителство да съблюдава техните права съгласно международното право;
8.
призовава държавите-членки да преодолеят своята позиция за непредприемане на мерки във връзка с положението на иракските бежанци и да изпълнят своите задължения съгласно международното и общностно право за предоставяне на възможността на иракчани за подаване на заявление за предоставяне на убежище, което да бъде разгледано в най-кратки срокове, като се зачита процесуалната защита и се предостави бежански статут или допълнителна или временна закрила за лицата, които имат обосновани опасения във връзка с преследване или понасяне на сериозна вреда;
9.
настоятелно приканва държавите-членки да не прехвърлят лица съгласно Регламента Дъблин II, ако е известно, че въпросната страна не разглежда правилно заявленията от иракчани за предоставяне на убежище; това може да се осъществи чрез позоваване на член 3, параграф 2 от Регламента Дъблин II;
10.
насърчава държавите-членки да предоставят на иракските граждани, които не отговарят на изискванията за закрила, но които не могат да бъдат върнати в страната си, законен статут (временен или постоянен в зависимост от техните обстоятелства) и да им гарантират подходящи условия и ползване с основни права;
11.
отбелязва със загриженост, че през 2005 г. и 2006 г.са регистрирани между 400 и 500 принудителни връщания на лица в Ирак и призовава държавите-членки да преустановят всички принудителни връщания на лица в която и да е част на Ирак;
12.
настоятелно приканва държавите-членки и международната общност като доказателство за поделянето на отговорността на международно равнище да окажат съществен принос към преселването на иракските бежанци и лицата без гражданство, както и на палестинските бежанци, намиращи се понастоящем в Ирак или напуснали Ирак, но без възможност за напускане на региона, като се обръща приоритетно внимание на най-уязвимите лица в съответствие с насоките на Върховния комисар на ООН за бежанците относно преселването на иракски бежанци; призовава Европейския съюз и нейните държави-членки да създадат механизъм за организиране на това поделяне на отговорността и да оказват съответна подкрепа;
13.
подкрепя препоръката на ВКБООН лицата, търсещи убежище, от южната и централна част на Ирак да се разглеждат като бежанци съгласно конвенцията от 1951 г. относно статута на бежанците и в случаите, в които те не получат бежански статут, да им се предостави допълнителна форма на закрила, освен ако дадено лице не отговаря на критериите, които не допускат предоставянето му на закрила;
14.
призовава Европейската комисия незабавно да проучи допълнителните възможности за оказване на хуманитарна подкрепа на вътрешно разселените лица в Ирак, като прилагат подходяща гъвкавост при тълкуване на съответните правила, и да окаже съдействие на съседните страни в усилията им за приемане на бежанците;
15.
приветства първоначалните мерки, предприети от ГД „Хуманитарна помощ“ на Комисията; изказва съжаление въпреки това във връзка с дългите процедури, прилагани от тази генерална дирекция, и я призовава да бъде по-активна и да реагира по-бързо в районите, в които достъпът е сравнително лесен, например в Египет;
16.
приканва ГД „Хуманитарна помощ“ незабавно да подготви създаването на центрове за оказване на помощ при психични травми за иракските бежанци и вътрешно разселени лица, както и да разработи проекти за професионална квалификация, по-специално за вътрешно разселените лица, в областта на селското стопанство в онези части на Ирак, където това е възможно;
17.
настоятелно призовава Комисията незабавно да уведоми Парламента и по-специално неговата комисия по бюджетен контрол на заседанието й на 16 юли относно усвояването на средства, отпуснати за Ирак, по-специално чрез Международния фонд за възстановяване на Ирак, и напомня за приоритетите, съдържащи се в нейното съобщение от 7 юни 2006 г. (COM(2006)283), сред които са 1) оказване на подкрепа на всяко демократично избрано правителство и 2) засилване на сигурността въз основа на принципа на правовата държава и насърчаването на среда, в която се зачитат правата на човека; припомня, че счита ситуацията за извънредна и че е призовал настоятелно в своята резолюция от 15 февруари 2007 г. съществена част от бюджетните средства на ЕС, предназначени за програми, свързани с Ирак, да бъдат предоставени за бежанците; тази информация от Комисията следва да включва точна разбивка по видовете дейности, както и по планираните в бюджета дейности, поетите във връзка с тях бюджетни задължения и дейностите, по които са извършени плащания, като също се определят ясно програмите, предназначени за иракски бежанци и вътрешно разселени лица;
18.
възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Комисията, на Съвета, на Върховния комисар на ООН за бежанците (ВКБООН), на правителствата и парламентите на Ирак, Сирия, Йордания, Ливан, Египет, Турция, Палестина и на Арабската лига.
.
