P7_TA(2010)0273
Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване ***I
A7-0170/2010
Предложение за регламент на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване ( COM(2009)0502 – C7-0168/2009 – 2009/0143(COD) )
(Обикновена законодателна процедура: първо четене)
Предложението бе изменено на 7 юли 2010 г. както следва
Въпросът след това бе върнат на компетентната комисия за доразглеждане съгласно член 57, параграф 2, втора алинея ( A7-0170/2010 ).
:
ИЗМЕНЕНИЯ, ВНЕСЕНИ ОТ ПАРЛАМЕНТА * Политически изменения: нов или изменен текст се обозначава с
получер курсив
; заличаванията се посочват със символа ▌.
към предложението на Комисията
РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
за създаване на Европейски
надзорен
орган
(застраховане и професионално пенсионно осигуряване)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПEЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет Становище от 22 януари 2010 г. (все още не е публикувано в Официален вестник).
,
като взеха предвид становището на Комитета на регионите OВ C ,, стр. …
,
като взеха предвид становището на ЕЦБ ОВ С 13, 20.01.2010 г., стр. 1.
,
в съответствие с обикновената законодателна процедура Позиция на Европейския парламент от ...
,
като имат предвид, че: (1)
Финансовата криза от периода 2007/2008 г. разкри сериозни слабости по отношение на финансовия надзор, както в конкретни случаи, така и по отношение на финансовата система като цяло. Моделите за надзор на национално равнище не успяват да се пригодят към
финансовата глобализация и
интегрираните и взаимосвързани европейски финансови пазари, където много финансови компании извършват трансгранични операции. Кризата разкри сериозни слабости по отношение на сътрудничеството, координацията, последователното прилагане на законодателството на
Съюза
и доверието между националните надзорни органи.
(1a)
Още дълго преди настъпването на финансовата криза, Европейският парламент отправяше редовно призиви за засилване на реалната равнопоставеност на всички заинтересовани лица на равнището на Съюза, като същевременно изтъкваше наличието на значителни пропуски в осъществявания от Съюза надзор над все по-интегрираните финансови пазари (в резолюцията си от 13 април 2000 г. относно съобщението на Комисията „Прилагане на рамката за финансовите пазари: план за действие“
ОВ C 40, 07.02.2001 г., стр. 453.
, от 21 ноември 2002 г. относно правилата за осъществяване на пруденциален надзор в Европейския съюз
ОВ С 25 E, 29.1.2004 г., стр. 394.
, от 11 юли 2007 г. за Бялата книга относно политиката на финансови услуги за периода 2005-2010 г.
ОВ С 175 E, 10.7.2008 г., стр. 392.
, от 23 септември 2008 г. съдържаща препоръки към Комисията относно хедж фондовете и фондовете за частно участие
ОВ С 8 E, 14.01.2010 г., стр. 26.
, от 9 октомври 2008 г. относно последващи мерки при процеса „Ламфалуси“: бъдеща структура на надзора
ОВ С 9 E, 15.01.2010 г., стр. 48.
, от 22 април 2009 г. относно измененото предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета относно предприемането и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II)
Приети текстове, P6_TA(2009)0251 .
и от 23 април 2009 г. относно предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно агенциите за кредитен рейтинг
Приети текстове, P6_TA(2009)0279 .
).
(2)
Публикуваният на 25 февруари 2009 г. доклад, изготвен по поръчка на Европейската комисия от експертната група на високо равнище, председателствана от г-н Жак дьо Ларозиер
(докладът „Ларозиер“)
, достигна до заключението, че е необходимо подсилване на надзорната рамка, за да се намали рискът от бъдещи финансови кризи, както и тяхната сериозност. Той препоръча реформи на надзорната структура на финансовия сектор на
Съюза
. Експертната група също така направи извода, че следва да бъде създадена Европейска система за финансов надзор, която да включва три Европейски надзорни органа ‐ един за банково дело, един за ценни книжа и един за застраховане и професионално пенсионно осигуряване, както и да се създаде Европейски съвет за системeн риск.
Препоръките в доклада представляваха най-ниското равнище на промени, което експертите считаха за необходимо, за да се избегне появата на подобна криза в бъдеще.
(3)
▌В Съобщението си „Движеща сила за възстановяването на Европа'от 4 март 2009 г. Комисията предложи да представи проект за законодателство, с което да бъде създадена Европейска система за финансов надзор и Европейски съвет за системен риск
(ЕССР)
, а в своето Съобщение “Европейски финансов надзор'от 27 май 2009 г. ▌даде повече подробности относно вероятната структура на подобна нова надзорна рамка,
но не включи всички препоръки направени в доклада „дьо Ларозиер“
.
(4)
В заключенията си от 19 юни 2009 г. Европейският съвет препоръча да бъде създадена Европейска система за финансов надзор, която да обхваща три нови Европейски надзорни органа. Целта на системата е да повиши качеството и последователността на националния надзор, да укрепи контрола върху трансграничните групировки и да създаде Единен европейски правилник на ЕС, приложим към всички финансови институции в Единния пазар. Той подчерта, че Европейските надзорни органи също трябва да имат надзорни правомощия за агенциите за кредитен рейтинг и прикани Комисията да подготви конкретни предложения относно това как Европейската система за финансов надзор може да играе важна роля в кризисни ситуации, като в същото време подчерта, че решенията, взети от Европейските надзорни органи, не следва да засягат фискалните отговорности на държавите-членки.
(4a)
Докладът на Международния валутен фонд (МВФ) от 16 април 2010 г., озаглавен „Справедлив и съществен принос на финансовия сектор“, изготвен по искане от страна на Г-20 на срещата на върха в Питсбърг, гласеше, наред с другото, че „цената на провалите на финансовия сектор следва да се съдържа и покрива от т.нар. вноска за финансова стабилност (FSC), свързана с наличието на един надежден и ефективен механизъм за разрешаване на проблеми на финансовите институции. При условие че са правилно определени, механизмите за разрешаване на проблеми ще предотвратят бъдещи положения, при които правителствата ще са принудени да спасяват институции, които са твърде важни, твърде големи и твърде свързани помежду си, за да бъдат оставени да фалират“.
(4б)
В съобщението на Комисията от 3 март 2010 г., озаглавено „Европа 2020“, се посочва също така, че в краткосрочен план основен приоритет ще бъде „да предотвратяваме и ако се наложи, да управляваме по-добре възможни финансови кризи. Предвид конкретната отговорност на финансовия сектор в настоящата криза, при провеждането на тази политика ще бъде потърсено съответното участие на сектора“.
(4в)
На 25 март 2010 г. Европейският съвет посочи изрично, че „особено необходим е напредък по въпроси като важните за системата финансови институции и финансовите инструменти за управление на кризи“.
(4г)
На 17 юни 2010 г. Европейският съвет най-накрая заяви, че „държавите-членки следва да въведат системи от налози върху финансовите институции, за да се гарантира справедливо разпределяне на тежестта и да се определят стимули за ограничаване на системния риск. Тези налози следва да бъдат част от надеждна рамка за преобразуване“.
(5)
Финансовата и икономическа криза породи реални и сериозни рискове за стабилността на
финансовата система и функционирането на
вътрешния пазар. Възстановяването и поддържането на стабилна и надеждна финансова система е абсолютно необходимо условие за запазването на доверието и съгласуването на вътрешния пазар, а следователно и за запазването и подобряването на условията за създаването на напълно интегриран и функциониращ вътрешен пазар в областта на финансовите услуги. Освен това по-големите и по-интегрираните финансови пазари предлагат по-добри възможности за финансиране и диверсификация на риска, като по този начин спомагат за подобряването на капацитета на икономиките да поемат шокове.
(6)
Съюзът
достигна пределите на това, което може да бъде направено в рамките на сегашния статут на Комитетите на европейските надзорни органи ▌.
Съюзът
не може да продължи да бъде в положение, при което не разполага с механизъм, който да гарантира, че националните надзорни органи вземат възможно най-добрите решения по отношение на надзора в интерес на трансграничните институции; в което няма достатъчно сътрудничество и обмен на информация между националните надзорни органи; в което съвместните действия на националните органи изискват сложно договаряне, за да бъде взета под внимание сложната схема от регулаторни и надзорни изисквания; в което националните решения са най-често единственият възможен вариант за преодоляване на европейските проблеми, като в тях се срещат различни тълкувания на един и същ правен текст. Европейската система
за финансов надзор (ЕСФН)
следва да бъде изградена така, че да отстрани тези недостатъци и да осигури система, която е в съответствие с целта за стабилен и единен финансов пазар за финансови услуги в Съюза и която свързва националните надзорни органи в стабилна мрежа на Съюза.
(7)
ЕСФН
следва да представлява
интегрирана
мрежа от национални надзорни органи и надзорни органи
на Европейския съюз
, като оперативният надзор на финансовите институции остава в правомощията на институциите на национално равнище.
Органът следва да играе водеща роля в рамките на колегиумите на надзорните органи упражняващи надзор върху трансграничните финансови институции и за тях следва да бъдат определени ясни стандарти за надзор. Органът следва да обръща особено внимание на финансовите институции, които биха могли да представляват системен риск, поради това че техният провал може да застраши стабилността на финансовата система на Съюза, когато даден национален орган не е успял да упражни своите правомощия.
Следва да бъде постигната по-голяма хармонизация и последователно прилагане на правилата на финансовите институции и пазари в
Съюза
.
Освен Органа следва да бъдат създадени
Европейски
надзорен
орган
(банково дело)
и Европейски
надзорен
орган
(ценни книжа и пазари), както и
Европейски надзорен орган
(„Съвместен комитет“). ЕССР следва да съставлява част от Европейския механизъм за финансова стабилност.
(8)
Европейският надзорен орган (застраховане и професионално пенсионно осигуряване)
следва да замени Комитета на европейските банкови надзорници, създаден с Решение 2009/78/ЕО ОВ L 25, 29.1.2009 г., стр. 23.
на Комисията, Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор, създаден с Решение 2009/79/ЕО ОВ L 25, 29.1.2009 г., стр. 28.
на Комисията, и Европейския комитет на регулаторите на ценни книжа, създаден с Решение 2009/77/ЕО ОВ L 25, 29.1.2009 г., стр. 18.
на Комисията, и да поемат всички задачи и компетенции на тези комитети,
в т.ч. продължаване на текущата работа и проекти, когато е целесъобразно
. Обхватът на правомощията на всеки от Органите следва да бъде ясно определен. Комисията следва също да бъде част от мрежата за надзорни дейности, когато това се налага по институционални причини и съгласно отговорностите, произтичащи от Договора
за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС)
.
(9)
▌Органът ▌следва да работи за подобряването на функционирането на вътрешния пазар, ▌включително по-специално за постигането на високо, ефективно и съгласувано равнище на регулиране и надзор, като има предвид различните интереси на държавите-членки
и различното естество на финансовите институции
.
Органът следва да
защитава
обществени ценности като стабилността на финансовата система, прозрачността на пазарите и финансовите продукти, и защитата
на вложителите и инвеститорите.
Органът следва също така да предотвратява регулаторния арбитраж и да гарантира равнопоставеност
, ▌да засилва международната координация на надзора, в полза на икономиката като цяло, включително финансовите институции и други заинтересовани лица, потребители и служители.
Неговите задачи следва да включват също така насърчаването на сближаването на надзорните практики и осигуряването на експертни съвети на институциите на ЕС в областта на застрахователното и презастрахователното дело, професионалното пенсионно осигуряване и застрахователното посредничество, както и по свързани с това въпроси в областта на корпоративното управление, одита и финансовото отчитане. На Органа следва да бъде възложена отговорността за упражняване на общ контрол върху съществуващите и новите финансови продукти/видове транзакции.
(9a)
Органът отчита въздействието, упражнявано от неговите дейности върху конкуренцията и иновациите в рамките на вътрешния пазар, върху общата конкурентоспособност на Съюза, върху финансовото приобщаване и върху новата стратегия на Съюза за растеж и работни места.
(9б)
С оглед изпълнението на своите цели, Органът следва да има юридическа правосубектност, както и административна и финансова независимост. На Органа следва да се предоставят „правомощия за налагане на спазването на законите, по-специално във връзка със системния риск и трансграничните рискове“.
(9в)
Съветът за финансова стабилност, Банката за международни разплащания и Международният валутен фонд определят системния риск като „риска от разстройване на финансовите услуги (i), причинено от накърняване на всички части на финансовата система и (ii) има потенциал да предизвика значителни отрицателни последици за вътрешния пазар и за реалната икономика. Всички видове финансови посредници, пазари и инфраструктура имат потенциала да бъдат от значение за системата до някаква степен“.
(9г)
Според тези институции трансграничният риск включва всички рискове, породени от икономически дисбаланс или финансови слабости в целия Европейски съюз или части от него, който има потенциал да предизвика значителни отрицателни последици за сделките между стопански субекти от две или повече държави-членки, за функционирането на вътрешния пазар или за публичните финанси на Съюза или на която и да е от неговите държави-членки.
(10)
Съдът на Европейския
съюз
в решението си от 2 май 2006 г. по Дело C-217/04 (Обединеното кралство/Европейски парламент и Съвет)
аргументира, че: „нищо в текста на член 95 от Договора за създаване на Европейската общност [понастоящем член 114 от Договора за функционирането на Европейския съюз] не предполага, че адресатите на мерките, приети от законодателя на Общността, могат да бъдат само отделните държави-членки. Законодателят може да намери за необходимо да предвиди създаването на орган на Общността, който да подпомага прилагането на процеса на хармонизация в случаи, когато, с цел да се улесни еднаквото прилагане и изпълнение на актове, основаващи се на тази разпоредба, приемането на незадължителни подпомагащи и общи мерки изглежда уместно“.
Целта и дейността на Органа са да подпомага на компетентните национални надзорни органи в последователното тълкуване и прилагане на правилата на
Европейския съюз
и да допринася за финансовата стабилност, необходима за финансовата интеграция; които са тясно свързани с целите на достиженията на правото на
Европейския съюз
относно вътрешния пазар на финансови услуги. Органът следва да бъде създаден въз основа на
член 114 от Договора за функционирането на ЕС
.
(11)
Законодателните актове, които определят задачите на компетентните надзорни органи на държавите-членки, включително сътрудничеството между тях и сътрудничеството с Комисията, са както следва Моля, обърнете внимание, че директиви 64/225/ЕИО, 73/239/ЕИО, 73/240/ЕИО, 76/580/ЕИО, 78/473/ЕИО, 84/641/ЕИО, 87/344/ЕИО, 88/357/ЕИО, 92/49/ЕИО, 98/78/ЕО, 2001/17/ЕО, 2002/83/ЕО и 2005/68/ЕО са част от „Платежоспособност ІІ“ ‐ преработен текст (Изменено предложение на Комисията за директива на Европейския парламент и на Съвета относно предприемането и осъществяването на застрахователна и презастрахователна дейност ‐ преработен текст), ( COM(2008)0119 – C6-0231/2007 – 2007/0143(COD) ), т.е. ще бъдат отменени от 1 ноември 2012 г.
: Директива 64/225/EИО от 25 февруари 1964 г. относно премахването на ограниченията относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на презастраховането и ретроцесията ОВ 56, 4.4.1964 г., стр. 878.
, Първа директива на Съвета 73/239/ЕИО от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане ОВ L 228, 16.8.1973 г., стр 3.
; Директива 73/240/EИО от 24 юли 1973 г. относно премахване на ограниченията на свободата на установяване в областта на прякото застраховане, различно от животозастраховане ОВ L 228, 16.8.1973 г., стр 20.
; Директива 76/580/ЕИО на Съвета от 29 юни 1976 г. за изменение на Директива 73/239/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане ОВ L 189, 13.7.1976 г., стр 13.
; Директива 78/473/ЕИО на Съвета от 30 май 1978 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно съзастраховане в Общността ОВ L 151, 7.6.1978 г., стр 25.
; Директива 84/641/ЕИО на Съвета от 10 декември 1984 г. за изменение, особено отношение на оказването на помощ на туристи, на Първата директива (73/239/ЕИО) относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане ОВ L 339, 27.12.1984 г., стр 21.
; Директива 87/344/ЕИО на Съвета от 22 юни 1987 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно застраховките за съдебни разноски ОВ L 185, 4.7.1987 г., стр 77.
; Втора директива на Съвета 88/357/EИО от 22 юни 1988 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прякото застраховане, различно от животозастраховането, и за формулиране на разпоредби за улесняване на ефективното упражняване на свободата на предоставяне на услуги, и за изменение на Директива 73/239/ЕИО ОВ L 172, 4.7.1988 г., стр 1.
; Директива 92/49/EИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, свързани с прякото застраховане, различно от животозастраховането (Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане) ОВ L 228, 11.8.1992 г., стр 1.
; Директива 98/78/EО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 г. относно допълнителен надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група ОВ L 330, 5.12.1998 г., стр 1.
; Директива 2001/17/ЕО от 19 март 2001 г. относно реорганизирането и ликвидацията на застрахователните дружества ОВ L 110, 20.4.2001 г., стр 28.
; Директива 2002/83/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането ОВ L 345, 19.12.2002 г., стр 1.
; Директива 2002/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 декември 2002 г. относно застрахователното посредничество ОВ L 9, 15.1.2003 г., стр 3.
и Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 юни 2003 г. относно дейностите и надзора на институциите за професионално пенсионно осигуряване ОВ L 235, 23.9.2003 г., стр 10.
.
(12)
Действащото законодателство
на Европейския съюз
, което регулира обхванатите от настоящия регламент области, включва също Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат ОВ L 35, 11.2.2003 г., стр 1.
,
Регламент (ЕО) № 1781/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 ноември 2006 г. относно информацията за платеца, придружаваща парични преводи
ОВ L 345, 8.12.2006 г., стр 1.
, Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари
ОВ L 267, 10.10.2009 г., стр 7.
и съответните части на
Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 г. за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм ОВ L 309, 25.11.2005 г., стр 15.
и ▌Директива 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 г. относно дистанционната търговия на потребителски финансови услуги ОВ L 271, 9.10.2002 г., стр 16.
и Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г. относно платежните услуги във вътрешния пазар
ОВ L 319, 5.12.2007 г., стр 1.
.
(12a)
Желателно е Органът да насърчава последователния подход в областта на гарантирането на депозитите, за да се осигури равнопоставеност и равностойно третиране на вложителите в Съюза. Тъй като схемите за гарантиране на депозитите са по-скоро обект на контрол в съответните държави-членки, а не на регулаторен надзор, е уместно Органът да може да упражнява своите правомощия съгласно настоящия регламент във връзка със самата схема за гарантиране на депозитите и нейния оператор. Ролята на Органа следва да се преразгледа едва след като бъде създаден Европейски фонд за гарантиране на депозитите.
(13)
Необходимо е въвеждането на ефективен инструмент за утвърждаването на хармонизирани
регулаторни
технически стандарти в областта на финансовите услуги, както и единен европейски правилник, за да се подсигури равнопоставено отношение и подходяща защита на вносители, инвеститори и потребители в
Съюза
. Уместно е на Органа, като структура със силно специализирана насоченост, да бъде възложено в определените от законодателството на
Съюза
области изработването на проекти за
регулаторни
технически стандарти, за които не се предполага избор за провеждане на политика.
Комисията следва да одобри тези регулаторни технически стандарти и технически стандарти за прилагане в съответствие с член 290 от ДФЕС, за да им придаде задължителна правна сила.
(14)
Проектите на регулаторни технически стандарти следва да подлежат на изменение единствено в много редки и изключителни обстоятелства, при условие че Органът е в тесен контакт с финансовите пазари и следи отблизо всекидневното им функциониране. Те ще бъдат обект на изменения, например ако регулаторните проектостандарти не са съвместими със законодателството на Съюза, не са съобразени с принципа на пропорционалността или са в противовес с основни принципи на вътрешния пазар на финансови услуги, както са отразени в достиженията на правото на Съюза в областта на финансовите услуги. Комисията не следва да променя съдържанието на техническите стандарти, изготвени от Органа, без предварителна координация с него. За да се осигури плавен и ускорен процес на приемане на тези стандарти, Комисията следва да бъде ограничена със срокове за вземането на решенията по приемането им.
(14a)
Комисията следва също така да разполага с правомощия да прилага правно обвързващи актове на Съюза, както е посочено в член 291 от ДФЕС. Регулаторните технически стандарти и техническите стандарти за изпълнение трябва да отчитат принципа на пропорционалност, т.е. изискванията, залегнали в тези стандарти, следва да бъдат пропорционални на естеството, мащабите и комплексния характер на рисковете, присъщи на дейността на съответната финансова институция.
(15)
В областите, които не са обхванати от
регулаторни
технически стандарти, Органът следва да има правомощията да издава указания и препоръки за прилагането на законодателството на
Европейския съюз
. За да се подсигури прозрачност и за да се засили спазването на тези указания и препоръки от страна на националните надзорни органи, националните органи следва да бъдат задължени да
посочват публично
своите съображения, когато не се съобразяват с тези указания и препоръки,
за да гарантират пълна прозрачност спрямо участниците на пазара
.
(16)
Подсигуряването на правилното и пълно прилагане на законодателството на
Съюза
е основна предпоставка за целостта,
прозрачността
, ефикасността и нормалното функциониране на финансовите пазари, стабилността на финансовата система, както и за равните условия на конкуренция между финансовите институции в
Съюза
. Следователно е необходимо създаването на механизъм, чрез който Органът да се намесва в случаи на
неприлагане или
неправилно ▌прилагане,
което съставлява нарушение
на правото на
Европейския съюз
. Този механизъм следва да се прилага в области, в които законодателството на
ЕС
определя ясни и безусловни задължения.
(17)
За да може да се подсигури пропорционален отговор на случаите на неправилно или недостатъчно прилагане на законодателството на
Съюза
, следва да бъде прилаган механизъм, който действа на три етапа. На първия етап Органът следва бъде оправомощен да извършва проверка на възможно неправилно или недостатъчно прилагане от страна на националните органи в техните надзорни практики на задълженията, произтичащи от законодателството на
Съюза
, която да приключва с препоръка.
Когато компетентният национален орган не се придържа към препоръката, Комисията следва да има правомощия да представи официално становище, като вземе предвид препоръката на Органа, изискваща от компетентния орган да предприеме необходимите действия, за да се гарантира спазването на законодателството на Съюза.
(18)
Ако националният орган не се съобрази с препоръката
в рамките на определения от Органа срок, Органът
следва
▌незабавно
да отправи решение към съответния национален надзорен орган, за да се подсигури спазването на законодателството на
Съюза
, което да създаде преки правни последици, които могат да бъдат използвани като основание пред национални съдилища и органи и да бъдат прилагани съгласно
член 258 от ДФЕС
.
(19)
За да бъдат преодолени крайните ситуации на системно бездействие от страна на съответните компетентни органи, Органът следва да бъде упълномощен, като последна мярка, да приема решения, насочени към отделни финансови институции. Тези правомощия следва да бъдат ограничени до изключителни обстоятелства, при които компетентният орган не се съобразява с взетото по отношение на него
официално становище
и в които правото на
Съюза
е пряко приложимо за финансовите институции по силата на действащи или бъдещи регламенти на ЕС.
В това отношение Европейският парламент и Съвета очакват прилагането на програмата на Комисията за 2010 г., по-специално що се отнася до предложението за реформа на Директивата за капиталовите изисквания.
(20)
Сериозните заплахи за нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или за стабилността на финансовата система в
Европейския съюз
изискват бърз и хармонизиран отговор на равнище
Съюз
. Органът следователно трябва да има право да изиска от националните надзорни органи да предприемат конкретни мерки за преодоляването на възникнала спешна ситуация.
Като се има предвид чувствителността на въпроса, правомощието за определяне на дадена ситуация за извънредна следва да се даде на Комисията, по нейна инициатива или по искане на Съвета, ЕКСР, Европейския парламент или Органа. Когато Европейският парламент, Съветът, ЕКСР или Европейските надзорни органи преценят, че е възможно възникването на извънредна ситуация, те следва да се свържат с Комисията. Поверителността е от особено голямо значение в този процес. Ако Комисията реши, че съществува извънредно положение, тя следва надлежно да информира за това Европейския парламент и Съвета.
(21)
За да се подсигури ефикасен и ефективен надзор и балансирано отчитане на становищата на националните надзорни органи в различните държави-членки, Органът следва да може императивно да разрешава спорове между тези органи, включително в рамките на колегиуми на надзорните органи. Следва да бъде предоставена фаза на помиряване, по време на която компетентните органи могат да постигнат споразумение.
Когато не е постигнато такова споразумение, Органът следва да изиска от съответните компетентни органи да предприемат определено действие или да не предприемат действие, за да решат въпроса и да осигурят спазването на законодателството на ЕС с обвързващи последствия за съответните компетентни органи. В случай на бездействие от страна на националните надзорни органи като крайна мярка Органът следва да разполага с правомощието да приема решения, насочени пряко към финансовите институции в области, в които правото на ЕС е пряко приложимо към тях.
(21a)
Кризата показа, че обикновеното сътрудничество между национални органи, чиято юрисдикция се простира до националните граници, е очевидно недостатъчно за надзора над финансови институции, функциониращи през граница.
(21б)
Освен това, „настоящата система, която съчетава правото да се извършва дейност чрез клонове в друга страна, които остават под надзора на държавата на произход, принципа на упражняване на надзор от държавата на произход и гарантирането на депозитите на национално равнище, не представлява здрава основа за бъдещото регулиране и надзор на европейските трансгранични банки за операции на дребно“ (доклад Търнър).
(21в)
Както се заключава в доклада на Търнър, „за да бъде системата по-надеждна, се изискват или увеличени национални правомощия, което предполага по-малко отворен единен пазар, или по-висока степен на европейска интеграция“.
(21г)
Решението в полза на увеличаване на националните правомощия предполага да се даде на приемащата държава правото да задължи чуждите институции да оперират само чрез дъщерните дружества, а не чрез клонове, и да следи капитала и ликвидността на банки, осъществяващи дейност в съответната държава, което ще доведе до повече протекционизъм.
(
21e)
'Европейското' решение изисква укрепване на ролята на Органа в колегиума на надзорните органи и засилване на надзора върху финансовите институции, представляващи системен риск.
(22)
Колегиумите на надзорните органи играят важна роля за ефикасния, ефективния и последователен надзор на финансовите институции, които извършват трансгранични операции. Органът следва да
има водеща роля и да
участва пълноправно в колегиумите на надзорните органи с оглед хармонизирането на работата и процеса на обмен на информация в колегиумите и насърчаването на сближаването и съгласуваността между колегиумите при прилагането на законодателството на
Съюза
.
Както се посочва в доклада „Ларозиер“, „нарушаването на конкуренцията и регулаторният арбитраж, произтичащ от различията между надзорните практики, трябва да се избягват, тъй като те са в състояние да подкопаят финансовата стабилност – наред с другото, чрез насърчаване на прехвърлянето на финансова дейност в страни с по-малко строг надзор. Системата за надзор трябва да се възприема като справедлива и балансирана.“
(22a)
Органът и националните надзорни органи следва да засилят надзора над финансовите институции отговарящи на критериите за системен риск, тъй като техният провал може да застраши стабилността на финансовата система на Съюза и да нанесе щети на реалната икономика.
(22б)
Системният риск следва да се определи, като се вземат предвид международните стандарти, по-специално стандартите, определени от Съвета за финансова стабилност, Международния валутен фонд, Международната асоциация на застрахователните надзорни институции и Г-20. Взаимната свързаност, взаимозаменяемостта и времетраенето са най-често използваните критерии за определянето на системния риск.
(22в)
Следва да бъде въведена рамка за третиране на институции, изпаднали в затруднено положение, с оглед тяхното стабилизиране или закриване, тъй като „ясно си пролича, че банковата криза е от огромна важност за правителството и обществото като цяло, тъй като една подобна ситуация има потенциала да застраши финансовата сигурност и реалната икономика“(доклад „Ларозиер“). Комисията следва да внесе подходящите предложения за въвеждането на нова рамка за управление на финансови кризи. Ключовите елементи на управлението на кризи са: общ набор от правила и инструменти за разрешаване на финансови проблеми (изпълнение и финансиране с цел разрешаване на кризи, свързани с големи, трансгранични и/или взаимосвързани институции).
(22г)
С цел да се гарантира споделената отговорност на трансграничните финансови институции, да се защитят интересите на титулярите на полици и на бенефициерите от Съюза и да се намали цената на системна финансова криза за данъкоплатците, се създава Европейски фонд за финансова защита („Фонд“). Европейска схема за гарантиране на застраховките (Фондът) се създава с цел финансиране на систематичните мерки за ликвидация или за възстановяване, предприемани спрямо трансгранични финансови институции в затруднено положение, чието въздействие би застрашило финансовата стабилност на европейския единен финансов пазар, и с цел интернализация на разходите, свързани с подобни мерки, при условие че техните вноски в националните схеми за гарантиране на застраховките не са достатъчни. Фондът следва да се финансира чрез вноски от тези институции, чрез дълг, емитиран от Фонда, или, в извънредни обстоятелства, чрез вноски от засегнатата държава-членка, в съответствие с предварително съгласувани критерии (преразгледан меморандум за разбирателство). Вноските във Фонда следва да заместят вноските в националните схеми за гарантиране на застраховките.
(22д)
Създава се Европейски фонд за стабилност в областта на застраховането и професионалното пенсионно осигуряване с цел финансиране на систематичните мерки за ликвидация или спасяване на финансови институции, които изпитват затруднения, когато тези институции биха могли да застрашат финансовата стабилност на европейския единен финансов пазар. Фондът следва да бъде финансиран чрез съответстващи вноски от сектора на застраховането и професионалните пенсионни фондове. Вноските във фонда заместват вноските в национални фондове от подобно естество.
(23)
Делегирането на задачи и отговорности може да бъде полезен инструмент за функционирането на мрежата от надзорни органи, с който да се ограничи дублирането на надзорни задачи, да се насърчи сътрудничеството, а по този начин и да се хармонизира надзорният процес, както и да се облекчат тежестите за финансовите институции
, особено за финансовите институции, които нямат измерение на равнището на Съюза
. Следователно
настоящият
Регламент следва да осигурява ясно правно основание за подобно делегиране. Делегирането на задачи означава, че задачите се извършват от друг надзорен орган, вместо отговорния орган, а отговорността за надзорните решения се носи от делегиращия орган. С делегирането на отговорности един национален надзорен орган, оправомощеният орган,
следва
да може да решава даден надзорен въпрос
от името на Органа или от това на друг
национален надзорен орган. Делегирането следва да бъде управлявано на принципа на предоставяне на надзорни компетенции на надзорен орган, който е в състояние да предприеме мерки по проблемния въпрос. Преразпределянето на отговорности
би било
уместно например от съображения за икономии от мащаба или обхвата, от гледна точка на последователността при осъществяването на групов надзор и от гледна точка на оптималното използване на техническия опит сред националните надзорни органи. Съответното законодателство на
ЕС
може допълнително да конкретизира принципите за преразпределянето на отговорностите по споразумение. Органът следва да улеснява
и наблюдава
с подходящи средства споразуменията за делегиране между националните надзорни органи. Той следва да бъде информиран относно напредъка по очакваните споразумения за делегиране и да може да изразява мнение, когато е уместно. Той следва да централизира публикуването на такива споразумения, за да се подсигури на всички заинтересовани страни навременна, прозрачна и лесно достъпна информация.
Той следва да посочва и разпространява най-добри практики по отношение на делегирането и споразуменията за делегиране.
(24)
Органът следва активно да насърчава сближаването на надзорните практики в рамките на
Европейския съюз
с цел утвърждаване на обща култура на надзор.
(25)
Оценките на взаимна основа са ефикасен и ефективен инструмент за насърчаване на съгласуваността в рамките на мрежата от финансови надзорни органи. Следователно Органът следва да разработи методологична рамка за подобни оценки и да ги извършва редовно. Проверките следва да се съсредоточат не само върху сближаването на надзорните практики, но също така и върху възможността надзорните органи да постигнат висококачествени резултати от надзора, както и върху независимостта на компетентните органи.
Резултатите от партньорските оценки следва да бъдат публично достояние, като следва също така да се посочат и направят публично достояние и най-добрите практики.
(26)
Органът следва активно да насърчава координирани ответни надзорни действия от страна на
Европейския съюз
, по-специално
за осигуряване
на правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в
Европейския съюз
. В допълнение към неговите правомощия за действия в извънредни ситуации, той следва да бъде упълномощен да изпълнява обща координационна функция в рамките на
ЕСФН
. Специален акцент в работата на Органа следва да бъде осигуряването на редовен информационен обмен между компетентните органи.
(27)
За да бъде запазена финансовата стабилност, е необходимо още на ранен етап да бъдат отчитани тенденциите, потенциалните рискове и слабости, проявяващи се на микропруденциално равнище, в трансграничен и междусекторен аспект. Органът следва да наблюдава и оценява такъв развой в сферата на своята компетенция и, когато е необходимо, да информира редовно или, ако се налага ad hoc, Европейския парламент, Съвета и Комисията, другите Европейски надзорни органи и
ЕССР
. Органът следва също така да
инициира и
координира провеждането на стрес-тестове
на ниво Европейски съюз
, за да бъде направена оценка на гъвкавостта на финансовите институции спрямо неблагоприятни пазарни развития, като подсигурява колкото се може по-последователна методология при извършването на такива тестове на национално равнище.
С цел да информира относно изпълнението на своите задължения, Органът следва да извършва икономически анализ на пазарите и въздействието на възможното пазарно развитие.
(28)
Предвид глобализацията на финансовите услуги и нарасналото значение на международните стандарти, Органът следва
да представлява Европейския съюз във връзка с
диалога и сътрудничеството с надзорни органи
в трети страни
.
(29)
Органът следва да служи като независим съвещателен орган за Европейския парламент, Съвета и Комисията в рамките на своите компетенции. Той следва да може да предоставя своето становище при пруденциалната оценка на сливанията и придобиванията съгласно Директива 2006/48/ЕО.
(30)
За да изпълнява ефективно своите задължения, Органът следва да има правото да изисква цялата необходима информация
, отнасяща се до пруденциалния надзор
. За да се избегне дублиране при предоставянето на информация относно финансови институции, тази информация се предоставя принципно от националните надзорни органи, които са най-близо до финансовите пазари и институции и
вземат предвид вече съществуващата статистика
. В същото време,
като последна мярка,
Органът
следва да може да отправя надлежно обосновано и мотивирано
искане за информация пряко до дадена финансова институция, ▌когато националният компетентен орган не предоставя или не може да предостави своевременно подобна информация. Органите на държавите-членки следва да бъдат задължени да подпомагат Органа при удовлетворяването на такива преки запитвания.
Във връзка с това работата по изготвяне на общи формати на докладване е от съществено значение.
(30a)
Мерките за събиране на информация не следва да засягат правната рамка на Европейската статистическа система (ЕСС) и Европейската система на централните банки (ЕСЦБ) в областта на статистиката. Следователно настоящият регламент не следва да засяга Регламент (ЕО) № 223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 година относно европейската статистика
ОВ L 87, 31.3.2009, стр. 164.
и Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета от 23 ноември 1998 година относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка
ОВ L 318, 27.11.1998 г.,стр 8.
.
(31)
Тясното сътрудничество между Органа и
ЕССР
е от основно значение за осигуряването на напълно ефективно функциониране на
ЕССР
и на последващите действия във връзка с неговите предупреждения и препоръки. Органът
и ЕССР
следва да обменят
помежду си
всякаква полезна информация. Данни, свързани с отделни предприятия, следва да бъдат предоставяни само при обосновано запитване. При получаването на предупреждение или препоръка от
ЕССР
до Органа или до национален надзорен орган, Органът следва
по целесъобразност
да осигури последващи действия.
(32)
▌Органът следва да се консултира със заинтересованите страни относно
регулаторните
стандарти, указания и препоръки и да им предоставя достатъчна възможност да коментират предлаганите мерки.
Преди приемането на проект на регулаторни стандарти, ръководни принципи или препоръки, Органът следва да извърши оценка на въздействието.
За подобряване на ефективността следва да бъде създадена Група на участниците в сектора на застраховането, презастраховането и фондовете за професионално пенсионно осигуряване, която представлява в равномерно съотношение застрахователните и презастрахователните институции в
Съюза
, а също и фондовете за професионално пенсионно осигуряване (включително, ако е уместно, институционални инвеститори и други финансови институции, които от своя страна също използват финансови услуги),
профсъюзите, академичните среди
, както и потребителите, и други ползватели на услуги в сектора на застраховането, презастраховането и професионалното пенсионно осигуряване, включително МСП. Групата на участниците в сектора на застраховането, презастраховането и фондовете за професионално пенсионно осигуряване следва да работи активно като посредник с други потребителски групи в областта на финансовите услуги, създадени от Комисията или съгласно законодателството
на ЕС
.
(32a)
Организациите с нестопанска цел са маргинализирани в рамките на разискванията относно бъдещето на финансовите услуги и в съответния процес на вземане на решения, за разлика от добре финансираните и влиятелни представители на сектора. Това неизгодно положение следва да бъде компенсирано с подходящо финансиране на техните представители в Групата на участниците.
(33)
Държавите-членки носят основна отговорност
за осигуряването на координирано управление на кризи и
за запазването на финансовата стабилност при кризи, по-специално по отношение на стабилизирането на финансовите институции в затруднено положение и разрешаването на техните проблеми.
Техните действат следва да бъдат тясно координирани с рамката и принципите на Икономическия и паричен съюз.
Мерките, предприети от Органа в спешни ситуации или при уреждане на разногласия, които влияят върху стабилността на финансовата институция, следва да не накърняват
в значителна степен
фискалните отговорности на държавите-членки. Следва да бъде създаден механизъм, чрез който държавите-членки да могат да се позовават на тази предпазна мярка и в крайна сметка да поискат решение от Съвета. Уместно е Съветът да има своята роля в тази насока, като се имат предвид по-специално отговорностите на държавата-членка в тази връзка.
(33a)
В рамките на три години от влизането в сила на регламент за създаване на такъв механизъм, въз основа на придобития опит, на равнището на ЕС Комисията следва да изработи ясни и точни указания относно това кога държавите-членки задействат предпазната клауза. Използването на предпазната клауза от държавите-членки следва да се оценява на фона на тези насоки.
(33б)
Без да се засягат конкретните отговорности на държавите-членки в кризисни ситуации, ако държава-членка реши да се позовава на предпазна мярка, тя следва да информира едновременно Европейския парламент, Органа, Съвета и Комисията. Освен това държавата-членка следва да разясни поради какви причини се позовава на предпазната мярка. Органът следва, в сътрудничество с Комисията, да посочи кои са следващите стъпки, които ще бъдат предприети.
(34)
В процедурите по вземане на решение Органът следва да спазва правилата на Общността и общите принципи за правомерна процедура и прозрачност. Следва да бъде напълно спазвано правото на изслушване на адресатите на решенията на Органа. Актовете на Органа представляват неотменна част от правото на
Съюза
.
(35)
Съветът на надзорните органи, който ще включва ръководителите на съответните компетентни органи от всяка държава-членка и ще бъде ръководен от председателя на Органа, следва да бъде основният орган за вземане на решения от Органа. Представителите на Комисията, на
ЕССР
, на Европейската централна банка, на Европейския надзорен орган
(банкова дейност) и на Европейския надзорен орган (ценни книжа и пазари)
следва да участват като наблюдатели. Членовете на Надзорния съвет следва да действат независимо и единствено в интерес на
Съюза
. За актове от общ характер, включително такива, свързани с приемането на
регулаторни
стандарти, указания и препоръки, както и по бюджетни въпроси,
би било
уместно да се прилагат правилата за квалифицираното мнозинство, както са определени в
член 16 от ДФЕС
, а за всички останали решения - обикновено мнозинство на членовете. Делата относно разрешаването на спорове между националните надзорни органи следва да бъдат разглеждани от специализирана работна група.
(35a)
Като общо правило, Съветът на надзорните органи следва да взема решенията си с обикновено мнозинство съгласно принципа един член - един глас. Въпреки това за актове, свързани с приемането на технически стандарти, указания и препоръки, както и по бюджетни въпроси, е уместно да се прилагат правилата за квалифицирано мнозинство, определени в Договора за Европейския съюз, в ДФЕС и в Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби, приложен към тези договори. Делата относно разрешаването на спорове между националните надзорни органи следва да бъдат разглеждани от специализирана, обективна, работна група, съставена от членове, които не са представители на компетентните органи, страни по спора, нито имат някакъв интерес във връзка с конфликта или преки връзки с въпросните компетентни органи. Съставът на работната група следва да бъде подходящо балансиран. Решението на работната група следва да бъде одобрено от Съвета на надзорните органи с обикновено мнозинство съгласно принципа, че всеки член разполага с един глас. По отношение на решения, взети от консолидиращия надзорен орган, обаче, предложеното от работната група решение може да бъде отхвърлено от членове, представляващи блокиращо малцинство от гласовете съгласно определеното в член 16, параграф 4 от Договора за Европейския съюз и в член 3 от Протокол № 36 относно преходните разпоредби, приложен към Договора за Европейския съюз и ДФЕС.
(36)
Управителният съвет, включващ Председател на Органа, представители на националните надзорни органи и на Комисията, следва да гарантира, че Органът осъществява мисията си и изпълнява възложените му задачи. Управителният съвет следва да разполага с необходимите пълномощия, за да предлага inter alia годишната и многогодишната работна програма, за да изпълнява някои бюджетни функции, за да приема плана на Органите за политика спрямо персонала, за да приема специални разпоредби относно правото на достъп до документи и за да приема годишния доклад.
(37)
Органът следва да бъде представляван от председател, ангажиран на пълно работно време, който е избран от
Европейския парламент след
открит конкурс,
администриран от Комисията, и изготвянето от нейна страна на списък с подбрани кандидати
. Управлението на органа следва да бъде поверено на Изпълнителен директор, който има право да участва в заседанията на Надзорния съвет и на Управителния съвет без право на глас.
(38)
За да бъде подсигурена междусекторна последователност в действията на Европейските надзорни органи, тези органи следва тясно да координират действията си чрез Европейските надзорни органи
(Съвместен комитет) („Съвместният комитет“)
и да постигат общи позиции, когато това е целесъобразно. Съвместният комитет ▌следва
да координира функциите на трите Европейски надзорни органа във връзка с финансовите конгломерати
. Когато е уместно, актовете, които попадат в компетентността на
Европейския надзорен орган (Европейски банков орган)
или на Европейския
надзорен орган (
ценни книжа и пазари
)
, следва да бъдат приемани успоредно с приемането им в съответните Европейски надзорни органи.
Председателството на Съвместния комитет следва да се поема за срок от 12 месеца на ротационен принцип от председателите на трите Европейски надзорни органа. Председателят на Съвместния комитет следва да изпълнява длъжността заместник-председател на ЕССР. Съвместният комитет следва да има постоянен секретариат, чийто служители се командироват от трите Европейски надзорни органа, с цел да се позволи неофициален обмен на информация и разработване на общ културен подход между трите Европейски надзорни органа.
(39)
Необходимо е да се подсигури, че страните, засегнати от решенията на Органа, могат да предприемат необходимите коригиращи действия. За да се подсигури ефективна защита на правата на страните и от съображения за процедурно опростяване, когато Органът има пълномощия за вземане на решение, страните следва да получат право на обжалване пред Апелативния съвет. С цел постигане на ефективност и последователност Апелативният съвет следва да бъде съвместен орган на трите Европейски надзорни органа, независим от техните административни и регулаторни структури. Решението на Апелативния съд следва да може да бъде обжалвано пред Първоинстанционния съд и Съда на Европейските общности.
(40)
За да се гарантира неговата пълна автономност и независимост, Органът следва да получи независим бюджет с приходи предимно от задължителните вноски от националните надзорни органи и от общия бюджет на Европейския съюз.
Условията на финансирането на Органа от Съюза следва да се определят в споразумение на бюджетния орган в съответствие с точка 47 от Междуинституционалното споразумение от 17 май 2006 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията за бюджетната дисциплина и доброто финансово управление
ОВ C 139, 14.06.2006 г., стр. 1.
(МИС).
Бюджетната процедура на
Съюза
следва да се прилага ▌. Одитът на сметките следва да се извършва от Сметната палата.
Целият бюджет следва да подлежи на процедурата по освобождаване от отговорност.
(41)
Спрямо Органа следва да се прилага Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 г. относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) ОВ L 136, 31.05.1999 г.,стр 1.
. Органът също така следва да се присъедини към Междуинституционното споразумение от 25 май 1999 г. между Европейския парламент, Съвета на Европейския съюз и Комисията на Европейските общности относно вътрешните разследвания, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) ОВ L 136, 31.05.1999 г.,стр 15.
.
(42)
За да се подсигурят открити и прозрачни условия за наемане и равнопоставено отношение към персонала, за служителите на Органа ще се прилага Правилникът за длъжностните лица и условията за работа на другите служители на Европейските общности ОВ L 56, 04.03.1968 г., стр. 1.
.
(43)
От изключително важно значение е защитата на търговската тайна, както и на други видове поверителна информация. Поверителността на информацията,
предоставяна на Органа и
обменяна в мрежата, следва
да бъде предмет на строги и ефективни правила за поверителност
.
(44)
Защитата на физическите лица по отношение на обработката на лични данни се урежда с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни ОВ L 281, 23.11.1995 г.,стр 31.
и с Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г.относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни ОВ L 8, 12.01.2001 г.,стр 1.
, които са напълно приложими за обработването на лични данни за целите на настоящия регламент.
(45)
За да се подсигури прозрачност на работата на Органа, спрямо него следва да се прилага Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията ОВ L 145, 31.05.2001 г.,стр 43.
.
(46)
Държавите, които не са членки на Европейския съюз, следва да могат да участват в работата на Органа съгласно съответните договорености, които ще бъдат сключени от
Съюза
.
(47)
Тъй като целите на настоящия Регламент, и по-специално подобряването на функционирането на вътрешния пазар чрез подсигуряване на високо, ефективно и последователно равнище на пруденциално регулиране и надзор, защитата на вложителите и инвеститорите, защитата на целостта, ефикасността и нормалното функциониране на финансовите пазари, запазването на стабилността на финансовата система и засилването на международната надзорна координация, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради обхвата на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнище
Съюз
,
Европейският съюз
може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора
за Европейския съюз
. В съответствие с принципа на пропорционалността, установен в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(48)
Органът поема всички действащи задачи и правомощия на Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор
(КЕЗППН)
, като следователно Решение 2009/79/ЕО от 23 януари 2009 г. за създаване на Комитет за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор следва да се отмени, а Решение № 716/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за създаване на програма на Общността за подкрепа на специфични дейности в областта на финансовите услуги, финансовото отчитане и одита ОВ L 253, 25.09.2009 г., стр 8.
следва да бъде съответно изменено.
(49)
Уместно е да се определят срокове за прилагането на настоящия Регламент, за да се подсигури, че Органът е достатъчно подготвен да започне да функционира и да осигури плавен преход от
КЕЗППН
.
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА І
СЪЗДАВАНЕ И ПРАВЕН СТАТУТ Член 1 Създаване и обхват на дейността
1.
С настоящия регламент се създава Европейски
надзорен
орган (
Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване,
'Органът„).
2.
Дейността на Органа попада в
приложното поле на настоящия регламент и в
обхвата на Директиви
2009/138/ЕО
, 2002/92/EО, 2003/41/EО, 2002/87/EО
и доколкото тези актове се прилагат за застрахователни и презастрахователните дружества, институции за професионално пенсионно осигуряване, застрахователни посредници и компетентните органи по надзора им, на съответните части на Директиви
2005/60/EО
и
2002/65/EО, включително на всички директиви, регламенти и решения, основаващи се на тези правни актове, и на всеки друг
законодателен
акт на
Европейския съюз
, по силата на който се възлагат задачи на Органа.
2а.
Органът също така предприема действия в областта на дейността на застрахователните и презастрахователните дружества, институциите за професионално пенсионно осигуряване и застрахователните посредници, включително по въпроси на корпоративното управление, одита и финансовата отчетност, при условие че тези действия на Органа са необходими за гарантиране на ефективното и последователното прилагане на законодателните актове, посочени в параграф 2.
3.
С цел да се гарантира спазването на правото на
Съюза
разпоредбите на настоящия регламент не засягат правомощията на Комисията, по-специално правомощията съгласно член
258
от
ДФЕС
.
4.
Целта на Органа е да
защищава публичния интерес, като допринася за краткосрочната, средносрочната и дългосрочната стабилност и ефективност на финансовата система в интерес на икономиката на Съюза, на неговите граждани и предприятия. Органът
допринася за:
i)
подобряването на функционирането на вътрешния пазар, в т.ч. по-специално
солидно
, ефективно и последователно ниво на регулиране и надзор;
▌
iii)
осигуряване на целостта, прозрачността, ефикасността и правилното функциониране на финансовите пазари;
▌
v)
подобряване на координацията на надзора на международно равнище.
vа) предотвратяване на регулаторен арбитраж и принос за равнопоставените условия на конкуренция ;
vб) гарантиране на подходящо регламентиране и надзор на поемането на застрахователни, пенсионни и други рискове ш
vв) принос за увеличаване на защитата на потребителите
.
За
тези цели
Органът допринася за създаването на условия за последователно, ефективно и ефикасно прилагане на
посочените
в
параграф 2 законодателни актове
на
Европейския съюз
, за засилване на сближаването на надзорните практики и за предоставяне на становища пред Европейския парламент, Съвета и Комисията
и за провеждането на икономически анализ на пазарите с оглед насърчаване на постигането на целите на Органа
.
5.
При изпълнението на задачите, възложени му с настоящия регламент, Органът отделя специално внимание на системния риск, предизвикан от финансови институции, чийто фалит би могъл да наруши функционирането на финансовата система или реалната икономика.
При изпълнението на своите задачи Органът действа независимо и обективно и се ръководи единствено от интересите на Съюза.
▌
Член 1a
Европейска система за финансов надзор
1.
Органът е част от Европейската система за финансов надзор (ЕСФН). Основната цел на ЕСФН е да гарантира, че правилата, приложими към финансовия сектор, се прилагат по подходящ начин за запазване на финансовата стабилност, осигуряване на доверие във финансовата система като цяло и достатъчна защита за клиентите на финансови услуги.
2.
Европейската система за финансов надзор се състои от следните органи:
а)
Европейски съвет за системен риск, за изпълнение на задачите, предвидени в Регламент (ЕС) № .../2010 (ЕССР) и настоящия регламент;
б)
Органа;
в)
Европейския надзорен орган (Европейският банков орган), създаден с Регламент (ЕС) №.../2010 [ЕБО];
г)
Европейския надзорен орган (Европейският орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № .../2010 [ЕОЦКП];
д)
Европейския надзорен орган (Съвместен комитет) за изпълнение на задачите, предвидени в членове 40 до 43, („Съвместния комитет“);
е)
органите на държавите-членки, посочени в член 2, параграф 2 на Регламент (ЕО) №…/2010 [ЕБО], Регламент (ЕО) № …/2010 [EОЗППО] и Регламент ЕО № …/2010 [ЕОЦКП];
ж)
Комисията, за изпълнение на задачите, посочени в членове 7 и 9;
3.
Органът осъществява редовно и тясно сътрудничество с Европейския съвет за системен риск, както и с Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) и с Европейския надзорен орган (Европейския орган за ценни книжа и пазари) посредством Съвместния комитет, като осигурява междусекторна съгласуваност на работата и постигане на общи позиции в областта на надзора над финансовите конгломерати и по други междусекторни въпроси.
4.
В съответствие с принципа на лоялното сътрудничество, залегнал в член 4, параграф 3 от Договора за Европейски Съюз, участниците в ЕСФН си сътрудничат с доверие и пълно взаимно зачитане, като по-специално гарантират обмена на необходима и надеждна информация помежду си.
5.
Надзорните органи, които да част от ЕСФН, са задължени да осъществяват надзор над финансовите институции, осъществяващи дейност на територията на Съюза, в съответствие с посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове.
Член 1б
Отчетност пред Европейския парламент
Органите, посочени в член 1а, параграф 2, се отчитат пред Европейския парламент.
Член 2 Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
(1)
„финансови институции“ означава
предприятия, образувания и физически и юридически лица, за които се прилага един от законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2, като по отношение на Директива 2005/60/ЕО „финансови институции“ означава застрахователни дружества и застрахователни посредници съгласно определението в тази директива
.
(2)
„
компетентни
органи“ означава
:
i)
надзорни органи съгласно определението в Директива 2009/138/ЕО и компетентни органи съгласно определенията в Директиви 2003/41/ЕО и 2002/92/ЕО
ii)
по отношение на Директиви 2002/65/EО и 2005/60/EО – органите, компетентни за осигуряване на спазването на изискванията на тези директиви, отнасящи се за финансовите институции, определени в параграф 1.
Член 3 Правно положение
1.
Органът е орган на
Европейския съюз
с юридическа правосубектност.
2.
Във всяка държава-членка Органът се ползва с най-широката правоспособност, предоставяна на юридически лица съгласно националното законодателство. По-специално, той може да придобива или да се разпорежда с движимо и недвижимо имущество и да е страна по съдебни производства.
3.
Органът се представлява от своя Председател.
Член 4 Състав
Органът се състои от:
(1)
Съвет на надзорните органи, който изпълнява задачите, посочени в член 28;
(2)
Управителен съвет, който изпълнява задачите, посочени в член 32;
(3)
Председател, който изпълнява задачите, посочени в член 33;
(4)
Изпълнителен директор, който изпълнява задачите, посочени в член 38;
(5)
Апелативен съвет, както се посочва в член 44, който изпълнява задачите, определени в член 46.
Член 5 Седалище
Органът е със седалище във Франкфурт.
Той може да има представителства в най-важните финансови центрове на Европейския съюз.
ГЛАВА ІІ
ЗАДАЧИ И ПРАВОМОЩИЯ НА ОРГАНА Член 6 Задачи и правомощия на Органа
1.
Органът има следните задачи:
а)
да допринася за установяване на висококачествени общи регулаторни
технически
и надзорни
технически
стандарти и практики, по-специално чрез представянето на становища пред институциите на
Европейския съюз
, както и чрез разработване на насоки, препоръки и проекти на
регулаторни технически стандарти и
технически стандарти
за изпълнение
, които да се основават на
посочените
в член 1, параграф 2
законодателни актове
;
б)
да допринася за последователното прилагане на
законодателните актове
на
Европейския съюз
, по-специално чрез принос към общата култура на надзор, като осигурява последователно, ефективно и работещо прилагане на
посочените
в член 1, параграф 2
законодателни актове
, чрез предотвратяване на регулаторния арбитраж, чрез действия за посредничество и уреждане на разногласия между
компетентните
органи,
чрез гарантиране на ефективен и последователен надзор на финансовите институции и
на съгласуваното функциониране на колегиумите на надзорните органи и вземане на мерки
, наред с другото,
при извънредни ситуации;
в)
да
стимулира и
улеснява делегирането на задачи и отговорности между
компетентните
органи;
г)
да си сътрудничи тясно с ЕССР, по-специално като предоставя на ЕССР необходимата информация за изпълнение на неговите задачи и като осигурява подходящи последващи действия в отговор на предупрежденията и препоръките на ЕССР;
д)
да
организира и
извършва анализ чрез партньорски проверки на
компетентните
органи,
включително предоставянето на становище, за
да засили съгласуваността в резултатите от надзора;
е)
да наблюдава и оценява пазарното развитие в областта на своята компетентност;
еа) да извършва икономически анализи на пазарите с цел информация, която да подпомага изпълнението на функциите на Органа;
еб)
да укрепва защитата на притежателите на полици и на бенефициерите;
ев)
да подпомага управлението на кризи в трансгранични институции, които имат потенциала да предизвикат системен риск, както е посочено в член 12б, като ръководи и осъществява ранна намеса, разрешаване на проблеми или процедури по обявяване в несъстоятелност на такива институции чрез своето Звено за решаване на проблеми в застраховането и професионалното пенсионно осигуряване в съответствие с член 12с;
ж)
да изпълнява всякакви други конкретни задачи, предвидени в настоящия регламент или в
посочените
в член 1, параграф 2
законодателни актове на Европейския Съюз
.
жа)
да упражнява надзор върху финансовите институции, които не подлежат на надзор от страна на компетентните органи;
жб)
да публикува и редовно да актуализира на своя уебсайт информация, свързана с неговата област на дейност, по-специално в обхвата на своята компетентност, относно регистрираните финансови институции, за да осигури на обществеността лесно достъпна информация;
жв)
да поеме, според целесъобразността, всички съществуващи и текущи задачи от Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор.
2.
За да изпълни посочените в параграф 1 задачи, Органът разполага с правомощията, предвидени в настоящия регламент, и по-специално ▌:
а)
да разработва проекти за
регулаторни
технически стандарти в конкретните случаи, посочени в член 7;
аа) да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение в конкретните случаи, посочени в член 7д;
б)
да издава насоки и препоръки, както се посочва в член 8;
в)
да издава препоръки в конкретни случаи, както се посочва в член 9, параграф 3;
г)
да взема самостоятелни решения, насочени към
компетентните
органи, в конкретните случаи, посочени в членове 10 и 11;
д)
да взема самостоятелни решения, насочени към финансовите институции в конкретните случаи, посочени в член 9, параграф 6, член 10, параграф 3 и член 11, параграф 4;
е)
да издава становища за Европейския парламент, Съвета или Комисията, както се предвижда в член 19
;
еа)
да събира необходимата информация по отношение на финансовите институции, както е предвидено в член 20;
еб)
да разработва общи методологии за оценка на въздействието на характеристиките на продукта и на процесите на разпределяне върху финансовото положение на институциите и върху защитата на потребителите.
ев)
да предостави база данни с регистрираните финансови институции на пазара в сферата на неговата компетентност и в случаите, за които това се предвижда от законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2, на централно равнище;
ег)
да разработи регулаторен стандарт, като определя минималната информация относно трансакции и участници на пазарите, която се предоставя на Органа, как се извършва координацията на събирането и как съществуващите национални бази данни биват свързани, така че да се гарантира, че Органът винаги има възможност за достъп до съответната необходима информация относно трансакции и пазара, необходими за изпълнението на задълженията, възложени му по силата на настоящия регламент;
ед)
да изпълнява всякакви други конкретни задачи, предвидени в настоящия регламент или в посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове на Съюза.
3.
Органът упражнява изключителни надзорни правомощия над субекти, функциониращи
на равнище Европейски съюз
, или с предмет на икономическа дейност
в целия Европейски съюз,
възложени му по силата на посочените в член 1, параграф 2
законодателни актове
.
3a.
За целта на
упражняване на изключителните му надзорни правомощия в съответствие с параграф 3
Органът разполага с подходящи правомощия да извършва разследване и да привежда разпоредбите в сила съгласно съответното законодателство, както и с правото да начислява такси.
Органът работи в тясно сътрудничество с компетентните органи и разчита на техния експертен опит, средства и правомощия, за да изпълнява своите задачи.
Член 6a
Задачи, свързани със защитата на потребителите и с финансовите дейности
1.
С цел създаването на благоприятни условия за защитата на притежателите на полици и бенефициерите Органът поема водеща роля при насърчаване на прозрачността, опростеността и справедливостта на пазара за финансови продукти и услуги в рамките на единния пазар, включително посредством:
(i)
събиране, анализ и докладване на данни по отношение на тенденциите сред потребителите,
(ii)
преглед и координация на инициативите за финансова грамотност и обучение,
(iii)
разработване на стандарти за обучение в сектора,
(iv)
принос към разработването на общи правила за оповестяване, и
(v)
оценка, по-специално на достъпността, наличността и цената на застраховките за домакинствата и предприятията, особено за МСП;
2.
Органът наблюдава нови и съществуващи финансови дейности и може да приеме насоки и препоръки с оглед насърчаването на сигурността и доброто управление на пазарите и сближаването на регулаторните практики.
3.
Органът може също така да отправя предупреждения в случаите, когато дадена финансова дейност излага на сериозна опасност целите, посочени в член 1, параграф 4.
4.
Органът създава, като неразделна част от самия Орган, Комисия по финансови иновации, която събира всички заинтересовани компетентни органи, с оглед постигането на координиран подход по отношение на регулирането и надзора спрямо нови или иновативни финансови дейности и предоставя препоръки на Съвета, Европейския парламент и Европейската комисия.
5.
Органът може да наложи временна забрана или ограничение по отношение на някои видове финансови дейности, излагащи на опасност правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността цялата финансова система в Съюза или на части от нея, в определени случаи и при условията, посочени в законодателните актове, изброени в член 1, параграф 2, или ако е необходимо в случай на извънредна ситуация, в съответствие с член 10 и при посочените в него условия. Органът може също така да наложи такава забрана или ограничение посредством приемането на регулаторни технически стандарти в съответствие с член 7.
Органът преразглежда това решение на подходящи редовни интервали;
Член 7
Регулаторни
технически стандарти
1.
Европейският парламент и Съветът могат да делегират права на Комисията за приемане на регулаторни
технически стандарти
съгласно член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с цел гарантиране на последователно хармонизиране
в областите, конкретно определени в
законодателни актове
по член 1, параграф 2.
Тези стандарти са технически и не се отнасят до стратегически решения или избор на политика и тяхното съдържание не излиза извън рамките на законодателните актове, на които се основават. Проектите на регулаторни технически стандарти се разработват от Органа и се предават на Комисията за одобрение.
Ако Органът не представи на Комисията проект в рамките на срока, определен в законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2, Комисията може да приеме регулаторен технически стандарт.
1а.
Преди да ги представи на Комисията, Органът провежда открити обществени консултации по регулаторните технически стандарти и анализира свързаните с тях възможни разходи и ползи, освен ако такива консултации и анализи не са прекомерни по отношение на обхвата и въздействието на въпросните регулаторни технически стандарти или по отношение на специфичната неотложност на въпроса. Органът изисква също така становище или съвет от Групите на участниците по член 22.
1б.
При получаване на проект на регулаторен технически стандарт от Органа, Комисията незабавно го препраща на Европейския парламент и на Съвета.
1в.
Комисията решава в срок от три месеца след подаването дали да приеме проекта на регулаторен технически стандарт. Регулаторният технически стандарт се приема посредством регламенти или решения. Ако Комисията не възнамерява да приеме стандарта, тя информира за това Европейския парламент и Съвета, като посочва причините.
Член 7a
Неприемане или изменение на проект на регулаторен стандарт
1.
Когато Комисията има намерение да не утвърди проект на регулаторен технически стандарт или да го утвърди частично, или с изменения, тя изпраща проекта на регулаторен технически стандарт обратно на Органа, като предлага обосновани изменения.
2.
В рамките на период от 6 седмици Органът може да измени проекта на регулаторен технически стандарт въз основа на измененията, предложени от Комисията и да го предаде отново на Комисията за одобрение. Органът информира Европейския парламент, Съвета и Комисията за своето решение.
3.
Когато Органът не е съгласен с решението на Комисията за отхвърляне или изменение на първоначалните му предложения, Европейският парламент или Съветът могат в рамките на един месец да поканят отговорния член на Комисията и председателя на Органа на специално заседание на компетентната комисия на Европейския парламент или на Съвета, на което да изложат и обяснят различията в своите становища.
Член 7б
Упражняване на делегирането
1.
Правомощията за приемане на регулаторни технически стандарти, посочени в член 7, се предоставят на Комисията за срок от 4 години след влизането в сила на настоящия регламент. Комисията изготвя доклад за делегираните правомощия най-късно 6 месеца преди края на четиригодишния период. Делегирането на правомощия се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 7в.
2.
Веднага щом приеме регулаторен технически стандарт, Комисията уведомява за него едновременно Европейския парламент и Съвета.
3.
В доклада на председателя, посочен в член 35, параграф 2, председателят на Органа информира Европейския парламент и Съвета относно регулаторните стандарти, които са били приети и които компетентните органи не са спазили.
Член 7в
Възражения срещу регулаторни технически стандарти
1.
Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу регулаторен технически стандарт в срок от три месеца, считано от датата на уведомлението от Комисията. По инициатива на Европейския парламент или Съвета този период може да се удължи с три месеца.
2.
Регулаторният технически стандарт се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и следва да влезе в сила преди изтичането на този срок, при условие че и Европейският парламент и Съветът са уведомили Комисията за решението си да не отправят възражения. Ако, при изтичането на този срок нито Европейският парламент нито Съветът са отправили възражения срещу регулаторния технически стандарт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
3.
Веднага след като получат проекта от Комисията Европейският парламент и Съветът могат да приемат предварителна и условна декларация за липса на възражения, която влиза в сила, когато Комисията приеме регулаторния стандарт, без да изменя проекта.
4.
Ако Европейският парламент или Съветът повдигнат възражение срещу регулаторен технически стандарт, той не влиза в сила. Съгласно член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз, институцията, която повдига възражение срещу регулаторен технически стандарт, представя причините за това.
Член 7г
Оттегляне на делегирането
1.
Делегирането на правомощия, посочено в член 7, може да бъде оттеглено от Европейския парламент или от Съвета.
2.
Решението за оттегляне слага край на делегирането.
3.
Институцията, която е започнала вътрешна процедура за решение относно отмяна на делегиране на правомощие, полага усилия да информира за това другата институция и Комисията в разумен срок от време преди вземането на окончателното решение, като посочва делегираното правомощие, свързано с регулаторен технически стандарт, което може да бъде отменено.
Член 7д
Технически стандарти за прилагане
1.
Когато Европейският парламент и Съветът предоставят правомощия на Комисията за приемане на технически стандарти за прилагане, съгласно член 291 на ДФЕС, когато са необходими еднакви условия за прилагане на правно обвързващи актове на Съюза в области, определени от законодателни актове, посочени в член 1, параграф 1, се прилага следното:
а)
когато съгласно гореспоменатото законодателство Органът изготвя проект на технически стандарти за прилагане, който да представи на Комисията, тези стандарти са технически, не включват избор на политики и се свеждат до определяне на условията за прилагане на правно обвързващи актове на Съюза;
б)
Ако Органът не представи на Комисията проект в рамките на срока, определен в законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2, или в искане от Комисията, адресирано до Органа, съгласно член 19, Комисията може да приеме регулаторен технически стандарт за прилагане посредством акт за прилагане.
2.
Преди да ги представи на Комисията, Органът провежда открити обществени консултации по техническите стандарти за прилагане и анализира свързаните с тях възможни разходи и ползи, освен ако такива консултации и анализи не са прекомерни по отношение на обхвата и въздействието на въпросните технически стандарти или по отношение на специфичната неотложност на въпроса.
Органът също така иска становище или съвет от Групата на участниците, посочена в член 22.
3.
Органът представя на Комисията за одобрение своите проекти на технически стандарти за прилагане в съответствие с член 291 от ДФЕС , като същевременно ги представя и на Европейския парламент и Съвета.
4.
В рамките на три месеца от получаването на проектите на технически стандарти за прилагане Комисията решава дали да ги одобри. Комисията може да удължи този срок с един месец. Комисията може да одобри проектите за стандарти само частично или да ги измени, ако интересите на Европейския съюз го налагат.
Всеки път когато приема технически стандарти за прилагане, изменящи проект на технически стандарт за прилагане, представен от Органа, Комисията информира за това Европейския парламент и Съвета.
5.
Стандартите се приемат от Комисията посредством регламенти или решения и се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 8 Насоки и препоръки
1.
С оглед на създаването на последователни, ефективни и работещи надзорни практики в рамките на Европейската система за финансов надзор и на осигуряването на общо, уеднаквено и последователно прилагане на законодателството на
Европейския съюз
, Органът издава насоки и препоръки, насочени към
компетентните
органи или към финансовите институции.
1а.
Органът провежда при необходимост открити обществени консултации относно насоките и препоръките и анализира съответните потенциални разходи и ползи. Органът изисква също така при необходимост становища или съвети от Групите на участниците по член 22. Тези консултации, анализи и становища, както и съветите, са пропорционални по отношение на обхвата, естеството и въздействието на съответните насоки или препоръки.
2.
Компетентните
органи
и финансовите институции
полагат всички усилия за спазване на тези насоки и препоръки.
В срок от два месеца от издаването на насока или препоръка всеки компетентен орган потвърждава, че възнамерява да спазва тази насока или препоръка. В случай, че даден компетентен орган не възнамерява да ги спази, той уведомява Органа, като посочва причините за това. Органът публикува тези причини.
Когато компетентен орган не прилага насока или препоръка Органът оповестява това публично.
Органът може да реши, като се ръководи от всеки отделен случай, да публикува причините, посочени от компетентния орган за неспазване на насока или препоръка. Компетентният орган получава предизвестие за това публикуване.
Ако това се изисква от насока или препоръка, финансовите институции докладват ежегодно, ясно и подробно дали спазват тази насока или препоръка.
2а.
В своя годишен доклад за дейността, посочен в член 28, параграф 4а, Органът информира Европейския парламент, Съвета и Комисията относно издаваните насоки и препоръки, като посочва компетентните органи, които не ги изпълняват, и описва как Органът възнамерява да гарантира следването на препоръките и насоките, които издава в бъдеще.
Член 9
Нарушаване на правото на Европейския съюз
1.
Ако даден
компетентен
орган не е приложил ▌
или е приложил посочените в
член 1, параграф 2
законодателни актове по начин, който изглежда, че нарушава правото на Европейския съюз, включително установените съгласно членове 7 и 7д регулаторни технически стандарти и технически стандарти за прилагане,
по-специално като не е гарантирал, че дадена финансова институция отговаря на изискванията, предвидени в същото законодателство, Органът има правомощията, посочени в параграфи 2, 3 и 6 на настоящия член.
2.
По искане от един или повече
компетентни
органи, от Комисията,
от Европейския парламент, Съвета или Групите на участниците
или по своя собствена инициатива и след като уведоми за това съответния
компетентен
орган, Органът може да разследва предполагаемото
нарушаване или неприлагане
на правото на
Съюза
.
2а.
Без да се засягат предвидените в член 20 правомощия,
компетентният
орган незабавно предоставя на Органа цялата информация, която Органът счете за необходима за целите на разследването.
3.
Най-късно два месеца след началото на разследването, Органът може да отправи до съответния
компетентен
орган препоръка относно действието необходимо за спазване на правото на
Съюза
.
3а.
В рамките на десет работни дни след получаване на препоръката
компетентният
орган информира Органа за стъпките, които е предприел или възнамерява да предприеме, за да гарантира спазването на правото на
Съюза
.
4.
Ако
компетентният
орган не е приложил правото на
Съюза
в рамките на един месец след получаване на препоръката на Органа, Комисията може, след като е била уведомена от Органа или по своя собствена инициатива,
да представи официално становище,
задължаващо
компетентния
орган да предприеме действието, необходимо за спазване на правото на
Европейския съюз
.
В официалното становище на Комисията се взема предвид препоръката на Органа.
Комисията
представя
това
официално становище
не по-късно от три месеца след приемането на препоръката. Комисията може да удължи този срок с един месец.
▌
Органът и
компетентните
органи предоставят на Комисията цялата необходима информация.
5.
В рамките на десет работни дни от получаването на посоченото в параграф 4
официално становище компетентният
орган информира Комисията и Органа относно мерките, които е предприел или възнамерява да предприеме, за да се
съобрази с официалното становище
на Комисията.
6.
Без да се засягат правомощията на Комисията по
член 258 от ДФЕС
, ако даден
компетентен
орган не се съобрази с посоченото в параграф 4 ▌
официално становище
в предвидения в него срок, и ако е необходимо да бъдат предприети навременни действия за коригиране на неспазването на законодателството ▌, за да се запазят или възстановят нормалните конкурентни условия на пазара или да се гарантира правилното функциониране и целостта на финансовата система, Органът може, ако съответните изисквания, предвидени в посоченото в член 1, параграф 2
законодателни актове
, се прилагат пряко по отношение на финансовите институции
съгласно законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2
, да приеме отделно решение, насочено към дадена финансова институция, с което да се изисква тя да предприеме необходимото действие за спазване на нейните задължения съгласно правото на
Съюза
, включително преустановяване на дейността.
Решението на Органа е в съответствие с издаденото съгласно параграф 4
официално становище
на Комисията.
7.
Решения, приети съгласно параграф 6, имат предимство пред всякакво предишно решение, прието по същия въпрос от
компетентните
органи.
При предприемане на
действие ▌във връзка с
въпроси
, които са предмет на
официално становище
съгласно параграф 4
или на решение съгласно параграф 6, компетентните органи спазват официалното становище или решението в зависимост от случая
.
7а.
В доклада, посочен в член 28, параграф 4а, Органът изброява компетентните органи и финансовите институции, които не са изпълнили решенията, посочени в параграфи 4 и 6.
Член 10 Действия при извънредна ситуация
1.
В случай на неблагоприятно развитие, което сериозно може да застраши правилното функциониране и целостта на пазарите или стабилността на цялата или на част от финансовата система в
Европейския съюз
,
Органът активно улеснява и, където прецени за необходимо, координира всички действия, предприети от съответните национални компетентни надзорни органи
.
За да може да изпълнява тази посредническа и координираща роля, Органът е изчерпателно информиран за всяко съответно развитие и е канен за участие като наблюдател на всички срещи от съответните компетентни национални надзорни органи.
1а.
Комисията по своя собствена инициатива или в отговор на искане от Органа, от Съвета, или от ЕССР, може да приеме решение, отправено към Органа, в което се определя наличието на извънредна ситуация за целите на настоящия регламент. Комисията преразглежда това решение на месечна основа и обявява прекратяването на извънредната ситуация веднага щом това стане уместно.
Ако Комисията реши, че съществува извънредна ситуация, тя незабавно уведомява за това Европейския парламент и Съвета.
2.
Когато Комисията е приела решение съгласно
параграф 1а и когато, при изключителни обстоятелства, са необходими координирани действия от страна на националните органи, за да се отговори на неблагоприятни събития, които могат сериозно да застрашат правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на цялата финансова система в Европейския съюз или на част от нея, Органът може да приема индивидуални решения, изискващи от компетентните
органи да предприемат необходимите действия в съответствие с посоченото в член 1, параграф 2
законодателни актове
, за да отговорят на
такива събития
, като гарантират, че финансовите институции и
компетентните
органи изпълнят изискванията, предвидени в това законодателство.
3.
Без да се засягат правомощията на Комисията по
член 258 от ДФЕС
, ако даден
компетентен
орган не спази посоченото в параграф 2 решение на Органа в срока, предвиден в него, Органът може, ако съответните изисквания, предвидени в посоченото в член 1, параграф 2
законодателни актове
, се прилагат пряко по отношение на финансовите институции, да приеме отделно решение, насочено към дадена финансова институция, в което да се изисква тя да предприеме необходимото действие за спазване на нейните задължения съгласно това законодателство, включително преустановяване на дейността.
4.
Решения, приети съгласно параграф 3, имат предимство пред всякакво предишно решение, прието по същия въпрос от
компетентните
органи.
Всякакво действие от страна на
компетентните
органи във връзка с
въпроси
, които са предмет на решение съгласно параграфи 2 или 3, трябва да съответства на тези решения.
Член 11 Уреждане на разногласия между
компетентните
органи
1.
Без да се засягат правомощията, предвидени в член 9, ако даден
компетентен
орган не е съгласен с процедура или същността на действие или липса на такова от страна на друг национален надзорен орган в областите, в които съгласно
законодателните актове
по член 1, параграф 2 се изисква сътрудничество, координация или съвместно вземане на решение от страна на
компетентните
органи от повече от една държава-членка, Органът,
по своя собствена инициатива или
по искане на един или повече от засегнатите
компетентни
органи,
поема ръководна роля при оказване на съдействие на компетентните
органи да постигнат съгласие в съответствие с процедурите, предвидени в
параграфи 2 до 4
.
2.
Органът определя срок за помиряване между
компетентните
органи, като взема предвид съответните срокове, предвидени в
посочените
в член 1, параграф 2
законодателни актове
, както и сложността и спешния характер на въпроса.
На този етап Органът действа като посредник.
3.
Ако в края на помирителната фаза засегнатите
компетентни
органи не са успели да постигнат съгласие, Органът,
в съответствие с процедурата, посочена в член 29, параграф 1, трета алинея
,
взема
решение
за уреждане на спора, което изисква
от тях да предприемат конкретно действие, в съответствие с правото на
ЕС, и което има задължително действие за съответните компетентни органи
.
4.
Без да се засягат правомощията на Комисията по
член 258 от ДФЕС
, ако даден
компетентен
орган не спази решението на Органа и по този начин не може да гарантира, че дадена финансова институция спазва изискванията, пряко приложими към нея по силата на
посочените
в член 1, параграф 2
законодателни актове
, Органът
приема
отделно решение, насочено към дадена финансова институция, с което се изисква тя да предприеме необходимото действие за спазване на нейните задължения съгласно правото на
Съюза
, включително преустановяване на дейността.
4а.
Решения, приети съгласно параграф 4, имат предимство пред всякакво предишно решение, прието по същия въпрос от компетентните органи. Всякакво действие от страна на компетентните органи във връзка с факти, които са предмет на решение съгласно параграфи 3 или 4, трябва да съответства на тези решения.
4б.
В доклада, посочен в член 35, параграф 2, председателят посочва разногласията между компетентните органи, постигнатите споразумения и решението, взето за уреждане на тези разногласия.
Член 11a
Уреждане на спорове между компетентните органи в различните сектори
Съвместният комитет решава, в съответствие с процедурата, установена с член 11 и член 42, междусекторните разногласия, които могат да възникнат между един или повече компетентни органи, така както са определени в член 2, параграф 2 от настоящия регламент и Регламент (ЕС) №…/2010 [ЕОЦКП] и Регламент (ЕС) №…/2010 [ЕБО];
Член 12 Колегиуми на надзорните органи
1.
Органът допринася за насърчаване
и наблюдаване
на ефективното
, ефикасното
и последователното функциониране на
предвидените в Директива 2006/48/ЕО
колегиуми на надзорните органи и работи за подобряване на съгласуваното прилагане на правото на
Европейския съюз
от всички колегиуми.
Служителите на Органа имат възможност да участват във всякакви дейности, включително инспекции на място, провеждани съвместно от два или повече компетентни органа.
2.
Органът
ръководи
колегиумите на надзорните органи, както счете за необходимо. За тази цел, той се разглежда като „компетентен орган“ по смисъла на съответното законодателство.
Най-малкото, той:
а)
събира и обменя цялата информация, засягаща настоящи проблеми и извънредни ситуации, с цел да улесни работата на колегиумите на надзорните органи, и установява и управлява централна система, която да осигури на компетентните органи в колегиумите на надзорните органи достъп до посочената информация;
б)
инициира и координира провеждането на стрес-тестове на ниво на Съюза, за да бъде направена оценка на гъвкавостта на финансовите институции – по-специално на посочените в член 12б – спрямо неблагоприятни пазарни развития, като подсигурява колкото се може по-последователна методология при извършването на такива тестове на национално равнище;
в)
планира и води надзорните дейности в нормални и извънредни ситуации, включително при оценката на рисковете, на които финансовите институции са изложени или могат да бъдат изложени; и
г)
извършва надзор над задачите, изпълнявани от компетентните органи.
3а.
Органът може да установява регулаторни и изпълнителни стандарти и да издава насоки и препоръки, приемани в съответствие с членове 7, 7д и 8, с цел хармонизиране на функционирането и добрите практики на надзор, приети от колегиумите на надзорните органи. Органите одобряват писмени договорености за функционирането на всеки колегиум, за да гарантират конвергентното функциониране помежду си.
3б.
Даването на посредническа роля с обвързващ от правна гледна точка характер следва да позволи на Органа да разрешава спорове между компетентни органи в съответствие с процедурата, посочена в член 11. Когато не може да бъде постигнато споразумение в рамките на съответния колегиум, Органът може да взима решения по отношение на надзора, които да се прилагат пряко към съответната институция.
Член 12a
Общи разпоредби
1.
Органът обръща особено внимание и предприема стъпки по отношение на рисковете от смущения във финансовите услуги, които i) са причинени от значителни нарушения във функционирането на част от финансовата система или цялата финансова система и ii) притежават потенциала да доведат до сериозни отрицателни последици за вътрешния пазар и реалната икономика (системен риск). Всички видове финансови посредници, пазари и инфраструктура имат потенциала да бъдат от значение за системата до някаква степен.
2.
Органът, в сътрудничество с ЕССР разработва общ набор от количествени и качествени показатели („индикативна таблица на риска“), която да послужи като основа за определяне на надзорен рейтинг на трансграничните институции, посочени в член 12б. Този рейтинг редовно се преразглежда, за да се вземат предвид значителни промени на рисковия профил на дадена институция. Надзорният рейтинг представлява основен фактор при решението за пряк надзор над дестабилизирана институция или за намеса по отношение на такава институция;
3.
Без да се засягат законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2, Органът предлага, при необходимост, допълнителен проект за регулаторни стандарти и стандарти за прилагане, както и насоки и препоръки за институциите, посочени в член 12 б.
4.
Органът упражнява надзор над трансгранични институции, които могат да създадат системен риск съгласно член 12б. В тези случаи Органът действа посредством компетентните органи.
5.
Органът създава звено за разрешаване на проблеми с мандат да осъществява на практика ясно дефинираното ръководство и начин на действие при управление на кризи от ранната намеса до разрешаването на проблеми и обявяването на несъстоятелност, както и да ръководи подобни процедури.
Член 12б
Идентифициране на трансгранични институции, които потенциално биха могли да представляват системен риск
1.
Надзорният съвет, след консултация с ЕССР може, в съответствие с процедурата, предвидена в член 29, параграф 1, да идентифицира трансгранични институции, които поради системния риск, който е възможно да породят, се налага да бъдат поставени под пряк надзор от Органа или под контрола на Звеното за решаване на проблеми, както е посочено в член 12в.
2.
Критериите при идентифицирането на такива финансови институции се съгласуват с критериите, установени от Съвета за финансова стабилност, Международния валутен фонд и Банката за международни разплащания.
Член 12в
Звено за разрешаване на проблеми
1.
Звеното за разрешаване на проблеми запазва финансовата стабилност и свежда до минимум „заразния“ ефект от дестабилизацията на идентифицираните съгласно член 12б институции за останалата част от системата и за икономиката като цяло и ограничава цената за данъкоплатците, като зачита принципа на пропорционалност, йерархията на кредиторите и гарантира равно третиране в трансграничен аспект.
2.
Звеното за разрешаване на проблеми има правомощията да изпълнява задачите, посочени в параграф 1, за да стабилизира институции в затруднение или да взема решения относно ликвидацията на нежизнеспособни институции (от решаващо значение за ограничаване на моралния риск). Наред с други действия, това може да изисква корекции на капитала или ликвидността, адаптиране на предлаганите услуги и подобряване на процесите, назначаване или смяна на управлението, препоръчване на гаранции, заеми и ликвидна помощ, пълни или частични продажби, създаване на банка за редовни активи/банка за проблемни активи или на „мостова“ банка, суап на дълг в капитал (като се гарантира подходяща степен на сигурност) или временно изземане на управлението чрез национализация.
3.
Звеното за решаване на проблеми включва експерти, назначени от Съвета на надзорните органи на Органа, притежаващи знания и експертен опит в реструктурирането, възстановяването и ликвидацията на финансови институции.
Член 12г
Европейска рамка на национални схеми за гарантиране на застраховките
1.
Органът допринася за създаването на Европейска рамка на национални схеми за гарантиране на застраховките като действа съгласно правомощията, предоставени му с настоящия регламент, за да гарантира адекватното финансиране на националните схеми за гарантиране на застраховките чрез вноски от съответните финансови институции, включително от финансови институции в Съюза със седалище в друга държава-членка или извън Съюза, и осигурява високо равнище на защита за всички притежатели на полици в една хармонизирана рамка навсякъде в Съюза.
2.
Член 8 относно правомощията на Органа да приема насоки и препоръки се прилага за схемите за застрахователно обезщетение
.
3.
Комисията може да приеме регулаторни технически стандарти и технически стандарти за прилагане според законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2, в съответствие с процедурата, определена в членове 7 до 7г от настоящия регламент.
Член 12д
Европейски фонд за стабилност в застраховането и професионалното пенсионно осигуряване
1.
Създава се Европейски фонд за стабилност в застраховането и професионалното пенсионно осигуряване („Фонд за стабилност“), с цел да се укрепи интернализацията на разходите на финансовата система, включително пълното възстановяване на фискалните разходи, и да се подпомага разрешаването на кризи в застрашени от фалит трансгранични финансови институции. Финансовите институции, извършващи дейност само в една държава-членка, имат възможност по избор да се присъединят към фонда. Фондът за стабилност приема подходящи мерки, за да избегне създаването на морален риск поради наличността на помощ.
2.
Фондът за стабилност се финансира чрез преки вноски от всички финансови институции, идентифицирани съгласно член 12б. Тези вноски са пропорционални на равнището на риск и приноса към системния риск на всяка една от тях и на промените в общия риск с течение на времето, определени чрез техните индикативни таблици на риска. За равнището на необходимите вноски се вземат предвид по-общите икономически условия и необходимостта финансовите институции да поддържат капитал за други регулаторни и стопански изисквания.
3.
Фондът за стабилност се управлява от съвет, назначаван от Органа за срок от пет години. Членовете на съвета се избират сред служителите, предложени от националните органи. Фондът за стабилност създава също така консултативен съвет, който включва представителство без право на глас на финансовите институции, участващи във Фонда за стабилност. Съветът на Фонда за стабилност може да предложи на Органа да възложи управлението на ликвидните средства на Фонда за стабилност на външни институции с добра репутация (като ЕИБ), като те се инвестират в сигурни и ликвидни инструменти.
4.
Когато средствата, набрани от вноските на финансовите институции, не са достатъчни, за да се посрещнат затрудненията, Фондът за стабилност може да увеличава средствата си чрез емисия на дълг или чрез други финансови инструменти.
Член 13 Делегиране на задачи и задължения
1.
Компетентните
органи могат,
със съгласието на оправомощения орган,
да делегират задачи и задължение
на Органа или
други
компетентни
органи
съгласно условията на настоящия член
.
Държавите-членки могат да определят специфични правила относно делегирането на отговорности, които трябва да бъдат спазвани, преди техните компетентни органи да сключат такива споразумения, и могат да ограничават обхвата на делегирането до това, което е необходимо за осъществяване на ефективен надзор над трансграничните финансови институции или групи.
2.
Органът
насърчава и
улеснява делегирането на задачи и задължения между
компетентните
органи, като определя задачите и задълженията, които могат да бъдат делегирани или изпълнявани съвместно, и като насърчава прилагането на най-добри практики.
2а.
Делегирането на задължения води до преразпределяне на компетентностите, установени в посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове. Процедурата, прилагането и административният и съдебен контрол, свързани с делегираните задължения, се уреждат от правото, приложимо в юрисдикцията на оправомощения орган.
3.
Компетентните
органи информират Органа относно споразуменията за делегиране, които смятат да сключат. Споразуменията влизат в сила най-рано един месец, след като Органът е информиран за тях.
В рамките на един месец, след като бъде информиран, Органът може да даде мнение по споразумението, което предстои да се сключи.
Органът публикува сключеното от
компетентните
органи споразумение за делегиране, по съответния начин, така че да се гарантира, че всички засегнати страни са подходящо информирани.
Член 14 Обща култура на надзор
1.
Органът играе активна роля в изграждането на обща европейска култура на надзор и съгласувани надзорни практики и в осигуряването на еднакви процедури и последователни подходи в
целия Европейски съюз
, като извършва поне следните дейности:
а)
предоставя становища на
компетентните
органи;
б)
насърчава ефективен двустранен и многостранен обмен на информация между
компетентните
органи, като съблюдава изцяло приложимите разпоредби за поверителността и защитата на данни, предвидени в съответното законодателство на
Европейския съюз
;
в)
допринася за разработването на общи и висококачествени стандарти за надзор, включително стандарти за отчетност
и международни счетоводни стандарти съгласно член 1, параграф 2а.;
г)
преглежда прилагането на приетите от Комисията съответни
регулаторни
технически стандарти
и стандарти за прилагане
, както и издадените от Органа насоки и препоръки и предлага изменения, когато е целесъобразно;
д)
установява секторни и междусекторни програми за обучение, улеснява обмена на персонал и насърчава
компетентните
органи да използват по-интензивно схемите за командироване на персонал и други инструменти.
2.
Органът може, ако е целесъобразно, да разработва нови практически инструменти и инструменти за сближаване, с цел насърчаване на общите надзорни подходи и практики.
Член 15 Сравнителен анализ на
компетентните
органи
1.
Органът периодично
организира и
извършва анализ чрез партньорски проверки на някои или на всички дейности на
компетентните
органи, за да подобри допълнително съгласуваността на резултатите от работата по надзора. За тази цел Органът разработва методи, позволяващи обективна оценка и сравнение между разглежданите органи.
При извършване на партньорска проверка се вземат предвид съществуващата информация и оценки, които вече са били направени по отношение на въпросния компетентен орган.
2.
Сравнителният анализ включва, без да се ограничава само до това, оценка на:
а)
адекватността
на организацията на ресурсите и управлението
▌ на
компетентния
орган, като особено внимание се отделя на ефективното прилагане на
регулаторните технически стандарти и техническите стандарти за прилагане, определени в членове 7 до 7д и на
посочените в член 1, параграф 2
законодателни актове
и на потенциала да се отговори на пазарното развитие;
б)
достигнатата степен на сближаване в прилагането на правото на
Съюза
и в надзорните практики, включително регулаторни
технически регулаторни стандарти и технически стандарти за прилагане
, насоки и препоръки, приети съгласно членове 7 и 8, както и степента, до която чрез надзорните практики се постигат заложените в правото на
Съюза
цели;
в)
разработените от някои
компетентни
органи добри практики, които може да бъде полезно да бъдат възприети и от други
компетентни
органи.
г) ефективността и степента на постигнатото сближаване по отношение на прилагането на разпоредбите, приети в изпълнение на правото на Съюза, включително административните мерки и санкции, наложени на лица, отговорни за неизпълнението на тези разпоредби.
3.
Въз основа на сравнителния анализ Органът може да издаде
насоки и
препоръки
съгласно член 8,
към съответните
компетентни
органи.
Органът взема предвид резултатите от сравнителния анализ при разработването на проекти за технически регулаторни стандарти или технически стандарти за прилагане, съгласно член 7 до 7д. Компетентните
органи
се стремят да следват препоръките на Органа. Ако даден компетентен орган не следва препоръките, той съобщава на Органа причините за това.
Органът публикува най-добрите практики, установени по време на тези сравнителни анализи. Освен това, всички останали резултати от сравнителните анализи могат да се съобщават публично при съгласието на компетентния орган, който е бил обект на сравнителния анализ.
Член 16 Координационни функции
1.
Органът изпълнява обща координационна роля между
компетентните
органи, включително в случай на неблагоприятно развитие, което евентуално би могло да застраши правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система на
Европейския съюз
.
2.
Органът насърчава координирания отговор на
Европейския съюз
,
inter alia
чрез:
(1)
улесняване на обмена на информация между
компетентните
органи;
(2)
определяне на обхвата и
, когато е възможно и уместно,
проверка на достоверността на информацията, която следва да бъде предоставена на съответните
компетентни
органи;
(3)
без да се засяга член 11, извършване на необвързващо посредничество по искане на
компетентните
органи или по своя собствена инициатива;
(4)
незабавно уведомяване на ЕССР за евентуални извънредни ситуации;
(4a)
предприемане на всички подходящи мерки в случай на събития, които биха могли да застрашат функционирането на финансовите пазари, с оглед улесняване на координирането на действията на съответните компетентни органи;
(4б)
централизиране на информацията, получена съгласно членове 12 и 20 от компетентните органи в резултат на регулаторните задължения за докладване на институциите, които развиват дейност в повече от една държава-членка. Органът споделя тази информация с другите засегнати компетентни органи.
Член 17 Оценка на пазарното развитие
1.
Органът наблюдава и оценява пазарното развитие в областта на своята компетенция и при необходимост информира Европейския
надзорен
орган
(банкова дейност)
, Европейския надзорен орган
(ценни книжа и пазари)
, ЕССР, Европейския парламент, Съвета и Комисията за съответните пруденциални тенденции на микроикономическо равнище, възможните рискове и слабите места.
Органът включва в оценките си икономически анализ на пазарите на които финансовите институции оперират и оценка на въздействието от възможното пазарно развитие върху тях.
1а.
Органът в сътрудничество с ЕССР инициира и координира оценка в целия
Европейски съюз
на устойчивостта на финансовите институции по отношение на неблагоприятно пазарно развитие. За тази цел той разработва и
компетентните
органи прилагат следното:
а)
общи методики за оценка на ефекта от икономическите сценарии върху финансовите позиции на дадена институция;
б)
общи подходи за комуникация на резултатите от тези оценки на устойчивостта на финансовите институции.
ба)
общи методики за оценка на влиянието на определени продукти или на процесите на разпределение върху финансовата позиция на дадена институция и върху информацията за вложителите, инвеститорите и потребителите.
2.
Без да се засягат задачите на ЕССР, предвидени в Регламент (ЕС) №…./2010 (ЕССР), Органът може поне веднъж годишно и по-често, ако се налага, да предоставя оценка на Европейския парламент, Съвета, Комисията и ЕССР относно тенденциите, възможните рискове и слабите места в областта на неговата компетентност.
Органът включва в тези оценки класификация на основните рискове и слаби места и при необходимост препоръчва превантивни или оздравителни действия.
3.
Органът успява да отрази подходящо междусекторното развитие, рисковете и слабите места посредством тясно сътрудничество с Европейския
надзорен
орган
(банкова дейност)
и Европейския
надзорен
орган
(ценни книжа и пазари) чрез Съвместния комитет
.
Член 18 Международни отношения
1.
Без да се засягат компетенциите на институциите на
Европейския съюз и на държавите-членки,
Органът може да установи контакти
и
да сключи административни споразумения с
надзорни органи,
международни организации и с администрациите на трети държави.
Тези договорености не създават правни задължения по отношение на Европейския съюз и неговите държави-членки и не възпрепятстват държавите-членки и компетентните органи да сключват двустранни или многостранни споразумения с трети държави.
2.
Органът оказва съдействие при изготвянето на решения по отношение на равностойността, които се отнасят до надзорните режими в трети държави, в съответствие с посочените в член 1, параграф 2
законодателни актове
.
3.
В доклада по член 28, параграф 4а, Органът посочва административните споразумения и равностойни решения, и съдействието, предоставено при изготвянето на решения по отношение на равностойността, договорени с международни организации или администрации на трети държави.
Член 19 Други задачи
1.
Органът може, по искане на Европейския парламент, Съвета, Комисията или по своя собствена инициатива, да предоставя становища на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията по всички въпроси, свързани с областта на неговата компетенция.
1а.
В случаите когато Органът не е представил проект на регулаторен технически стандарт или технически стандарт за прилагане в рамките на срока, предвиден в законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2, или когато такъв срок не е бил определен, Комисията може да постави срок за представянето му.
Комисията може, поради спешния характер на въпроса, да поиска представянето на проект на регулаторен технически стандарт или технически стандарт за прилагане преди изтичането на срока, определен в законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2. В такъв случай Комисията представя необходимата обосновка.
2.
По отношение на пруденциалните оценки на сливания и придобивания, попадащи в обхвата на
Директива 2009/138/ЕО и за които съгласно тази директива се изисква консултация между компетентните органи от две или повече държави-членки
, Органът може ▌по молба на
един
от
въпросните компетентни
органи, да представи или да публикува становище по пруденциалната оценка.
Становището се публикува незабавно и във всички случаи преди края на периода за оценка съгласно Директива 2009/138/ЕО.
В тази връзка се прилага член 20
за областите, за които Органът може да публикува становище
.
Член 20 Събиране на информация
1.
По искане на Органа
компетентните
органи ▌на държавата-членка предоставят на Органа цялата информация, която му е необходима, за да изпълни възложените му с настоящия регламент задължения
, при условие, че получателят има законен достъп до съответните данни и че искането за информация е необходимо по отношение на естеството на въпросните задължения.
1а.
Органът може също да изиска информацията да се предоставя периодично.
Където е възможно, за тези искания се използват общи формати за докладване.
1б.
При надлежно обосновано искане от компетентен орган на държава-членка, Органът може да предостави информацията, необходима за изпълнението на задълженията на компетентния орган в съответствие с изискванията за спазване на поверителност относно служебната информация, определени от секторното законодателство и член 56.
1в.
Преди да изиска информация в съответствие с настоящия член и за да се избегне дублиране при предоставянето на информация Органът първо взема предвид съществуващите статистически данни, изготвени, разпространени и разработени от Европейската статистическа система и от Европейската система на централните банки.
2.
Ако информацията не е налична или
компетентните
органи ▌не са предоставили навременен достъп до нея, Органът може да отправи
надлежно
обосновано
и мотивирано
искане
до други надзорни органи, министерството на финансите, когато последното разполага с надзорна информация, централната банка или статистическата служба на съответната държава-членка
.
2а.
Ако информацията не е налична или не е предоставен навременен достъп до нея в съответствие с параграфи 1 и 2, Органът може да отправи надлежно обосновано и мотивирано искане пряко до съответните финансови институции. В обоснованото искане се обяснява защо данните относно съответните отделни финансови институции са необходими.
Органът информира съответните компетентни органи за исканията в съответствие с параграфи 2 и 2а.
По искане на Органа
компетентните
органи ▌съдействат на Органа да получи цялата такава информация.
3.
Органът може да използва поверителната информация, получена
съгласно настоящия член
, само за целите на изпълнение на задълженията, възложени му с настоящия регламент.
Член 21 Отношения с ЕССР
1.
▌Органът си сътрудничи
тясно и редовно
с ЕССР.
2.
Органът ▌редовно предоставя на ЕССР актуализирана информация, необходима за изпълнение на неговите задачи. Всякакви данни, необходими за изпълнение на неговите задачи, които не са в обобщена форма или общ формат, се предоставят незабавно на ЕССР при обосновано искане, както се посочва в член 15 от Регламент (ЕО) №…/2010 [EССР].
Органът, в сътрудничество с ЕССР, въвежда подходящи вътрешни процедури за предаване на поверителна информация, особено по отношение на отделни финансови институции.
3.
Органът в съответствие с параграфи 4 и 5 осигурява правилните последващи действия в отговор на предупрежденията и препоръките на ЕССР, както се посочва в член 16 от Регламент (ЕС) №…./2010 [EССР].
4.
При получаването на предупреждение или препоръка от ЕССР, отправени към Органа, той незабавно свиква среща на Съвета на надзорните органи и оценява последствията от това предупреждение или препоръка за изпълнението на своите задачи.
Той решава посредством съответната процедура за вземане на решение
дали и
какви действия да бъдат предприети в съответствие с възложените му по силата на настоящия регламент правомощия, с които да се отстранят отбелязаните в предупрежденията и препоръките проблеми.
Ако Органът не предприеме действие в отговор на препоръка, той излага пред
Европейския парламент, Съвета и
ЕССР причините за това.
5.
При получаването на предупреждение или препоръка от ЕССР, отправени към
компетентните
органи, Органът при необходимост използва правомощията, възложени му по силата на настоящия регламент, за да осигури навременни последващи действия.
Ако националният надзорен орган, към който е отправена препоръката, реши да не я спази, той уведомява Съвета на надзорните органи и обсъжда с него причините за въздържането си от действие.
Компетентният
орган взема надлежно под внимание мнението на Съвета на надзорните органи, когато уведомява
Съвета и
ЕССР в съответствие с член 17 от Регламент (ЕС) №…./2010 [ЕССР].
6.
При изпълнение на предвидените в настоящия регламент задачи, Органът отдава изключително значение на предупрежденията и препоръките на ЕССР.
Член 22 Група на участниците в
сектора
на застраховането и презастраховането и
Група на участниците
в професионалните пенсионни фондове
1.
С цел улесняване
на консултациите със заинтересовани страни в области, свързани със задачите на Органа, се създават Група на участниците в сектора на застраховането
и
презастраховането и
Група на участниците
в професионалните пенсионни фондове
(„Групи на участниците“)
.
Групите на участниците се консултират относно действия, предприети в съответствие с член 7 относно регулаторни технически стандарти и технически стандарти за прилагане, и в съответствие с член 8 относно насоките и препоръкитe, при условие, че не се отнасят до конкретни финансови институции. Ако трябва спешно да се предприемат действия и провеждането на консултацията е невъзможно, Групите на участниците се информират във възможно най-кратък срок.
Групите на участниците се срещат поне четири пъти годишно на една и съща дата и на едно и също място и се информират взаимно по обсъдени въпроси, които не се обсъждат съвместно.
Членове на една група на участници могат да бъдат членове и на другата група на участници.
2.
Групата на участниците
в сектора на
застраховането
и
презастраховането се състои от 30 членове, представляващи в равномерно съотношение застрахователните и презастрахователните дружества
и застрахователните посредници
в
Европейския съюз
, техните служители, както и потребителите и ползвателите на застрахователни
и
презастрахователни услуги
и представители на МСП. Най-малко петима от членовете са изтъкнати независими представители на академичните среди. Десет от членовете са представители на финансови институции, като трима от тях са представители на кооперативни и взаимозастрахователни и презастрахователни дружества.
2а.
Група на участниците в професионалните пенсионни фондове се състои от 30 члена, представляващи в равномерно съотношение институциите, предоставящи професионално пенсионно осигуряване в Европейския съюз, техните служители, представители, както и потребителите и ползвателите на услуги за професионално пенсионно осигуряване и представители на МСП. Най-малко петима от членовете са изтъкнати независими представители на академичните среди. Десет от нейните членове са представители на финансови институции.
3.
Членовете на ▌
групите
на участниците се назначават от Съвета на надзорните органи на Органа, след предложение от съответните заинтересовани страни. При вземане на решението Съветът на надзорните органи, доколкото е възможно, осигурява подходящо географско равновесие
и такова, основаващо се на половата принадлежност
, и представителство на участниците от целия
Европейски съюз
.
При вземане на решението Съветът на надзорните органи гарантира, че всички членове, които не представляват професионални участници на пазара или техните служители, оповестяват всеки потенциален конфликт на интереси.
3а.
Органът
осигурява цялата необходима информация и необходимото секретарско обслужване за групите на участниците
.
Осигурява се адекватно компенсиране на пътните разноски на членовете на групите на участниците, които представляват организации с нестопанка цел. Групите могат да учредяват работни групи по технически въпроси.
4.
Мандатът на членовете на
групите
на участниците ▌е две години и половина, след които се провежда нова процедура за подбор.
Членовете могат да участват в два последователни мандата.
5.
Групите
на участниците ▌
представят становища
и съвети на Органа по всеки въпрос, свързан със
задачите на Органа, със специален акцент върху задачите посочени в членове от 7 до 7д, 8, 14, 10, 14, 15 и 17
.
6.
Групите
на участниците приемат свой процедурен правилник
въз основа на постигнатото съгласие на мнозинството от две трети от членовете
.
7.
Органът оповестява публично становищата и съветите на
Групите
на участниците ▌ , както и резултатите от консултациите с тях.
Член 23 Предпазни клаузи
1.
Ако държава-членка смята, че решение, прието съгласно
член 10, параграф 2 или
член 11, засяга
пряко и в значителна степен
нейните фискални задължения, в рамките на
десет работни дни
, след като Органът е нотифицирал
компетентния
орган за решението, тя
уведомява
Органа
,
Комисията
и Европейския парламент
, че
компетентният
орган няма да изпълни решението. В тази нотификация държавата-членка обосновава причините за това и
представя оценка на въздействието относно степента, в която решението засяга фискалните й отговорности.
2.
В срок от един месец от нотификацията от страна на държавата-членка, Органът информира държавата-членка, дали поддържа решението си или го изменя или отменя.
3.
Ако Органът поддържа или внесе промени в решението си, Съветът решава дали решението на Органа да остане в сила или да бъде отменено. Решението за запазване на решението на Органа се взема с обикновено мнозинство на членовете. Решението за отмяна на решението на Органа се взема с квалифицирано мнозинство на членовете. В случай, различен от посочените по-горе, се взема предвид резултатът от гласуването на съответните членове.
3а.
Ако Съветът не вземе решение в рамките на десет работни дни,
в случая на член 10, и един месец, в случая на член 11
, се счита, че решението на Органа остава в сила.
3б.
Когато решение, прието съгласно член 10, води до използването на фондове, учредени съгласно член 12 г или 12 д, държавите-членки може да не се обръщат към Съвета за подкрепа или отмяна на решение, взето от Органа.
Член 24 Процедури за вземане на решение
1.
Преди вземането на решенията, предвидени в
настоящия регламент
, Органът информира
всеки посочен адресат
за своето намерение да вземе решение, като определя срок, в който адресатът може да изрази своето виждане по въпроса, отчитайки неговия спешен характер,
сложността му и възможните последствия
.
Това се отнася mutatis mutandis до препоръките, посочени в член 9, параграф 4.
2.
Решенията на Органа съдържат мотивите, на които се основават.
3.
Адресатите на решенията на Органа биват информирани относно правните мерки, с които разполагат по силата на настоящия регламент.
4.
Ако Органът вземе решение съгласно член 10, параграфи 2 и 3, той периодично преразглежда това решение на подходящ интервал от време.
5.
Решенията, които Органът взема съгласно членове 9, 10 и 11, се оповестяват публично и в тях се посочва съответният
компетентен
орган или финансова институция, излага се основното съдържание на решението,
освен ако публикуването не е в противоречие със зачитането на
законния интерес на финансовите институции за защита на техните търговски тайни
или би могло да изложи на сериозен риск правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на цялата финансова система на Европейския съюз или част от нея
.
ГЛАВА ІІІ ОРГАНИЗАЦИЯ
Раздел 1
СЪВЕТ НА НАДЗОРНИТЕ ОРГАНИ Член 25 Състав
1.
Съветът на надзорните органи се състои от:
а)
Председател, без право на глас;
б)
ръководителите на националните
публични
органи, отговарящи за надзора върху финансовите институции,
посочени в член 2, параграф 1
във всяка държава-членка,
които се срещат лично най-малкото два пъти годишно
;
в)
един представител на Комисията, без право на глас;
г)
един представител на ЕССР, без право на глас;
д)
по един представител на всеки от другите два европейски надзорни органа, без право на глас;
1а.
Съветът на надзорните органи редовно свиква срещи с групите на участниците най-малко два пъти годишно.
2.
Всеки
компетентен
орган ▌
отговаря
за номинирането на високопоставен заместник от своя орган ▌, който може да замести посочения в параграф 1, буква б) член на Съвета на надзорните органи, в случай че той е възпрепятстван да присъства на заседанията.
2а.
В държавите-членки, в които има повече от един компетентен надзорен орган съгласно настоящия регламент, тези органи решават помежду си как да бъдат представлявани, включително във връзка с гласовете по член 29.
3.
Съветът на надзорните органи може да реши да допуска наблюдатели.
Изпълнителният директор може да участва в срещите на Съвета на надзорните органи, без право на глас.
Член 26 Вътрешни комитети и групи
1.
Съветът на надзорните органи може да изгради вътрешни комитети или групи за конкретни задачи, възложени на Съвета на надзорните органи, и може да предвиди делегирането на някои ясно определени задачи и решения на вътрешните комитети или групи, на управителния съвет или на председателя.
2.
За целите на член 11 Съветът на надзорните органи свиква
независима
група
с балансиран състав на членовете
за улесняване на
безпристрастното
разрешаване на разногласия, в състава на която влизат председателят и двама от членовете на съвета, които не са представители на
компетентните
органи, участващи в разногласията,
и които по никакъв начин не са в положение на конфликт на интереси или в преки връзки със съответните компетентни органи
.
2а.
При спазване на член 11, параграф 2 групата предлага решение за окончателно приемане от Съвета на надзорните органи в съответствие с процедурата, изложена в член 29, параграф 1, трета алинея.
2б.
Съветът на надзорните органи приема процедурен правилник за групата, посочена в параграф 2.
Член 27 Независимост
1.
При изпълнението на възложените му с настоящия регламент задачи Председателят и членовете на Съвета на надзорните органи с право на глас действат независимо и обективно
единствено в интерес на Съюза като цяло
и нито търсят, нито приемат указания от институция или орган на
Съюза
, от правителство на държава-членка или от друг публичен или частен субект.
2.
Държавите-членки, институциите на ЕС и който и да е друг публичен или частен орган не се опитват да въздействат върху членовете на Съвета на надзорните органи при изпълнението на техните задачи.
Член 28 Задачи
1.
Съветът на надзорните органи дава насоки за работата на Органа и отговаря за вземането на решенията, посочени в глава ІІ.
2.
Съветът на надзорните органи приема становища, препоръки и решения и издава съвети, както се посочва в глава ІІ.
3.
Съветът на надзорните органи назначава Председателя.
4.
Всяка година преди 30 септември, по предложение от управителния съвет, Съветът на надзорните органи приема работната програма на Органа за следващата година и я предава за информация на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията.
Работната програма се приема, без това да противоречи на годишната бюджетна процедура, и се оповестява публично.
4а.
Съветът на надзорните органи, по предложение от Управителния съвет, приема годишния доклад за дейността на Органа, който включва изпълнението на задълженията на председателя, въз основа на проектодоклада, посочен в член 38, параграф 7, и най-късно до 15 юни всяка година го представя на Европейския парламент, Съвета, Комисията, Сметната палата и на Европейския икономически и социален комитет. Докладът се оповестява публично.
5.
Съветът на надзорните органи приема многогодишната работна програма на Органа и я предава за информация на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията
Многогодишната работна програма се приема, без това да противоречи на годишната бюджетна процедура, и се оповестява публично.
6.
Съветът на надзорните органи
приема бюджета
в съответствие с член 49.
7.
Съветът на надзорните органи упражнява дисциплинарен контрол над председателя и изпълнителния директор и може да ги отстрани от длъжност по силата съответно на член 33, параграф 5 или член 36, параграф 5.
Член 29 Вземане на решения
1.
▌Съветът на надзорните органи
взема
решения с обикновено мнозинство от членовете си,
в съответствие с принципа, че всеки член има право на един глас
. ▌
По отношение на актовете, посочени в членове 7 и 8, и мерките и решенията, приети съгласно глава VІ, чрез дерогация от първа алинея Съветът на надзорните органи взема решения на основата на квалифицирано мнозинство от членовете си, както е определено в член 16, параграф 4 от Договора за Европейския съюз и в член 3 от Протокол № 36 относно преходните разпоредби, приложен към Договора за Европейския съюз и към ДФЕС.
По отношение на решения в съответствие с член 11, параграф 3, за решения, взети от консолидиращия надзорен орган, предложеното от работната група решение се смята за прието, ако бъде одобрено с обикновено мнозинство, освен ако не бъде отхвърлено от членове, представляващи блокиращо малцинство от гласовете съгласно определеното в член 16, параграф 4 от Договора за Европейския съюз и в член 3 от Протокол № 36 относно преходните разпоредби, приложен към Договора за Европейския съюз и ДФЕС.
За всички други решения, взети в съответствие с член 11, параграф 3, решението, предложено от групата се приема с обикновено мнозинство от членовете на Съвета на надзорните органи съгласно принципа, че всеки член има един глас.
2.
Заседанията на Съвета на надзорните органи се свикват от председателя по негова инициатива или по искане на една трета от членовете и се ръководят от председателя.
3.
Съветът на надзорните органи приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
4.
В процедурния правилник подробно се определят разпоредбите относно гласуването, включително, когато е целесъобразно, правилата за кворум. Членовете без право на глас и наблюдателите, с изключение на председателя и изпълнителния директор, не присъстват на обсъждания в рамките на Съвета на надзорните органи, свързани с отделни финансови институции, освен ако не е предвидено друго в член 61 или в
посочените
в член 1, параграф 2
законодателни актове
.
Раздел 2
УПРАВИТЕЛЕН СЪВЕТ Член 30 Състав
1.
Управителният съвет се състои от председателя и
шест други
членове на Съвета на надзорните органи,
избрани от и сред
членовете с право на глас на
Съвета на надзорните органи
.
Всеки член, освен председателя, има заместник, който може да замести члена на управителния съвет, ако той е възпрепятстван да присъства на заседание.
Мандатът на членовете, избрани от Съвета на надзорните органи, е две години и половина. Той може да бъде продължен еднократно.
Съставът на управителния съвет е балансиран и пропорционален и отразява Европейския съюз като цяло. Мандатите се застъпват и се прилага подходящо правило за ротация.
2.
Решенията на управителния съвет се приемат с мнозинство от присъстващите членове. Всеки член има право на един глас.
Изпълнителният директор
и представител на Комисията
участват в заседанията на управителния съвет без право на глас.
Представителят на Комисията има право на глас по въпросите, посочени в член 49.
Управителният съвет приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
3.
Заседанията на управителния съвет се свикват от председателя по негова инициатива или по искане на поне една трета от членовете и се ръководят от председателя.
Управителният съвет заседава преди всяко заседание на Съвета на надзорните органи и толкова често, колкото счете за необходимо.
Управителният съвет провежда поне
пет пъти в годината
▌сесийни заседания.
4.
Членовете на управителния съвет могат да бъдат подпомагани от съветници или експерти при условията на процедурния правилник.
Членовете без право на глас, с изключение на изпълнителния директор, не присъстват на обсъжданията в рамките на управителния съвет, свързани с отделни финансови институции.
Член 31 Независимост
Членовете на управителния съвет действат независимо и обективно, единствено в интерес на
Съюза като цяло
, без да търсят, нито приемат указания от институции или органи на
Съюза
, от правителство на държава-членка или от друг публичен или частен субект.
Нито държавите-членки, институциите и органите на Европейския съюз, нито друг публичен или частен орган не се стремят да оказват влияние върху членовете на управителния съвет.
Член 32 Задачи
1.
Управителният съвет гарантира, че Органът осъществява мисията си и изпълнява възложените му в съответствие с настоящия регламент задачи.
2.
Управителният съвет предлага годишната и многогодишната работна програма, която да бъде приета от Съвета на надзорните органи.
3.
Управителният съвет упражнява бюджетните си правомощия в съответствие с членове 49 и 50.
4.
Управителният съвет приема плана за политиката на Органа относно персонала, както и необходимите правоприлагащи мерки от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности съгласно член 54, параграф 2 (наричан по-долу „Правилника за длъжностните лица“).
5.
Управителният съвет приема специалните разпоредби относно правото на достъп до документите на Органа в съответствие с член 58.
6.
Управителният съвет
предлага за одобрение на Съвета на надзорните органи и за представяне на Европейския парламент годишен
доклад за дейността на Органа,
включително за задълженията на председателя,
въз основа на проектодоклада, посочен в член 38, параграф 7.
7.
Управителният съвет приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
8.
Управителният съвет назначава и отстранява от длъжност членовете на апелативния съвет в съответствие с член 44, параграф 3 и член 44, параграф 5.
Раздел 3
ПРЕДСЕДАТЕЛ Член 33 Назначаване и задачи
1.
Органът се представлява от председателя, който е независим специалист на пълно работно време.
Председателят отговаря за подготовката на работата на Съвета на надзорните органи и председателства заседанията на Съвета на надзорните органи и на управителния съвет.
2.
Председателят се назначава от Съвета на надзорните органи, след открита процедура за подбор,
организирана и ръководена от Комисията,
въз основа на неговите качества, умения, познания за финансовите институции и пазари и опит, свързан с финансовия надзор и регулиране.
Комисията представя на Европейския парламент списък от трима подбрани кандидати. След провеждане на изслушвания на тези кандидати Европейският парламент избира един от тях. Избраният по този начин кандидат се назначава от Съвета на надзорните органи.
Съветът на надзорните органи избира също измежду своите членове заместник, който да изпълнява функциите на председателя в негово отсъствие.
Заместникът не е член на управителния съвет.
3.
Мандатът на председателя е пет години с възможност за еднократно подновяване.
4.
През деветте месеца преди края на петгодишния мандат на председателя, Съветът на надзорните органи оценява:
а)
резултатите, постигнати през първия мандат, и начина, по който са били постигнати;
б)
задълженията и изискванията към Органа за предстоящите години.
Съветът на надзорните органи, като взема предвид оценката, може да продължи мандата на председателя, при условие че той бъде одобрен от Европейския парламент.
5.
Председателят може да бъде отстранен от длъжност само
от
Европейския парламент
след вземането на решение от Съвета на надзорните органи
.
Председателят не може да попречи на Съвета на надзорните органи да обсъжда въпроси, свързани с него, по-специално необходимостта от отстраняването му от длъжност, и не участва в свързаните с това обсъждания.
Член 34 Независимост
Без да се засяга ролята на Съвета на надзорните органи по отношение на задачите на председателя, последният нито търси, нито приема указания от институции или органи на
Европейския съюз
, от правителство на държава-членка или от друг публичен или частен орган.
Нито държавите-членки, нито институциите на Съюза, нито който и да е друг публичен или частен орган не се стремят да оказват влияние върху председателя при изпълнението на неговите задачи.
В съответствие с Правилника за длъжностните лица, посочен в член 54, след прекратяване на служебното правоотношение председателят продължава да бъде обвързан от задължението за коректност и дискретност по отношение на приемането на определени постове или обезщетения.
Член 35 Доклад
1.
Европейският парламент
и Съветът
могат да приканят председателя или неговия заместник, като изцяло зачитат независимостта му, да
направи изказване
.
При поискване председателят прави изказване пред Европейския парламент
и отговоря на
всички
въпроси,
зададени
от членовете на
ЕП
.
2.
▌
При поискване и най-малко 15 дни преди изказването, посочено в параграф 1, председателят представя на Европейския парламент писмен
доклад относно
основните дейности на Органа.
2а.
В допълнение към информацията, посочена в членове 7а-7д, 8, 9, 10, 11а и 18, докладът включва също така всяка съществена информация, която Европейският парламент е изискал ad hoc.
Раздел 4
ИЗПЪЛНИТЕЛЕН ДИРЕКТОР Член 36 Назначаване
1.
Органът се управлява от изпълнителния директор, който е специалист на пълно работно време.
2.
Изпълнителният директор се назначава от Съвета на надзорните органи след открита процедура за подбор, въз основа на неговите качества, умения, познания за финансовите институции и пазари и опит, свързан с финансовия надзор и регулиране
, и след одобрение от Европейския парламент
.
3.
Мандатът на изпълнителния директор е пет години с възможност за еднократно подновяване.
4.
През деветте месеца преди края на петгодишния мандат на изпълнителния директор, Съветът на надзорните органи извършва оценка на работата му.
При оценката Съветът на надзорните органи разглежда по-специално:
а)
резултатите, постигнати през първия мандат, и начина, по който са били постигнати;
б)
задълженията и изискванията към Органа за предстоящите години.
Съветът на надзорните органи, като взема предвид оценката, може еднократно да поднови мандата на изпълнителния директор.
5.
Изпълнителният директор може да бъде отстранен от длъжност само с решение на Съвета на надзорните органи.
Член 37 Независимост
1.
Без да се засягат съответните роли на управителния съвет и на Съвета на надзорните органи във връзка със задачите на изпълнителния директор, последният нито търси, нито приема указания от правителство, орган, организация или лице извън Органа.
2.
Нито държавите-членки, нито институциите на Европейския съюз, нито който и да е друг публичен или частен орган се стремят да оказват влияние върху изпълнителния директор при изпълнението на неговите задачи.
В съответствие с Правилника за длъжностните лица, посочен в член 54, след прекратяване на служебното правоотношение изпълнителният директор продължава да бъде обвързан от задължението за коректност и дискретност по отношение на приемането на определени постове или обезщетения.
Член 38 Задачи
1.
Изпълнителният директор отговаря за управлението на Органа и подготвя работата на управителния съвет.
2.
Изпълнителният директор отговаря за прилагането на годишната работна програма на Органа под ръководството на Съвета на надзорните органи и под контрола на управителния съвет.
3.
Изпълнителният директор предприема необходимите мерки, предимно приемането на вътрешни административни указания и публикуването на съобщения, за да гарантира функционирането на Органа в съответствие с настоящия регламент.
4.
Изпълнителният директор подготвя многогодишната работна програма, както се посочва в член 32, параграф 2.
5.
Всяка година в срок до 30 юни, изпълнителният директор подготвя работната програма за следващата година, както се посочва в член 32, параграф 2.
6.
Изпълнителният директор съставя предварителния проектобюджет на Органа в съответствие с член 49 и изпълнява бюджета на Органа в съответствие с член 50.
7.
Всяка година изпълнителният директор подготвя проект за годишен доклад, който съдържа част, посветена на регулаторните и надзорните дейности на Органа, и част относно финансовите и административните въпроси.
8.
По отношение на персонала на Органа изпълнителният директор упражнява правомощията, изложени в член 54, и управлява персонала.
ГЛАВА ІV ЕВРОПЕЙСКА СИСТЕМА ЗА ФИНАНСОВ НАДЗОР (ЕСФН) ▌
Раздел 2
СЪВМЕСТЕН КОМИТЕТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ НАДЗОРНИ ОРГАНИ Член 40 Създаване
1.
Създава се
Европейски надзорен орган (Съвместен комитет)
.
2.
Съвместният комитет служи като форум, чрез който Органът си сътрудничи редовно и тясно и осигурява междусекторната съгласуваност с
другите ЕНО, по-специално в областта на:
–
финансовите конгломерати;
–
счетоводството и одита;
–
микропруденциалните анализи на междусекторното развитие, рисковете и уязвимите места за финансовата стабилност;
–
инвестиционните продукти на дребно;
–
мерките за борба с изпирането на пари, както и
–
обмена на информация с Европейския съвет за системен риск и развитието на отношенията между Европейския съвет за системен риск и Европейските надзорни органи.
3.
Съвместният комитет разполага със специално назначени служители, осигурени от трите Европейски надзорни органа, които изпълняват ролята на секретариат.
Органът
осигурява
подходящи ресурси ▌
за
административни, инфраструктурни и оперативни разходи.
Член 40a
Надзор
В случай че финансова институция извършва дейност в различни сектори, Съвместният комитет разрешава спорове в съответствие с член 42 от настоящия регламент.
Член 41 Състав
1.
Съвместният комитет се състои от ▌председателите на
Европейските надзорни органи
и, когато е целесъобразно, председателя на подкомитета, създаден съгласно член 43.
2.
Към изпълнителния директор,
представител на
Комисията и ЕССР се отправят покани да присъстват на заседанията на Съвместния комитет, както и на подкомитета, създаден съгласно член 43, в качеството на наблюдатели.
3.
Председателстващият Съвместния комитет ▌се назначава на годишна ротационна основа измежду председателите на Европейския банков орган, Европейския орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване и Европейския орган за ценни книжа и пазари.
Председателят на Съвместния комитет, назначен съгласно параграф 3 на настоящия член, се назначава също така за заместник-председател на Европейския съвет за системен риск.
4.
Съвместният комитет ▌приема и публикува свой процедурен правилник. Правилата могат да предвиждат допълнителни участници в заседанията на Съвместния комитет.
Съвместният комитет ▌заседава поне веднъж на всеки два месеца.
Член 42 Съвместни позиции и общи действия
В рамките на своите задачи по глава ІІ и по-специално във връзка с прилагането на Директива 2002/87/EО, когато е целесъобразно, Органът постига общи позиции с Европейския банков орган и с Европейския орган за ценните книжа и пазарите, в зависимост от случая.
Действия съгласно членове 7, 9, 10 или 11 от настоящия регламент във връзка с прилагането на Директива 2002/87/EО и на всеки друг
законодателен акт
, посочен в член 1, параграф 2, който също попада в областта на компетентност на Европейския банков орган или на Европейския орган за ценни книжа и пазари, се приемат едновременно от Органа, Европейския банков орган и от Европейския орган за ценни книжа и пазари, в зависимост от случая.
Член 43 Подкомитети
1.
За целите на член 42 към Съвместния комитет ▌се създава Подкомитет по финансовите конгломерати.
2.
Подкомитетът се състои от лицата, посочени в член 41, параграф 1, и един високопоставен представител от действащия състав на съответния
компетентен
орган от всяка държава-членка.
3.
Подкомитетът избира председател измежду членовете си, който е също и член на Съвместния комитет ▌.
4.
Съвместният комитет може да създаде други подкомитети.
Раздел 3
АПЕЛАТИВЕН СЪВЕТ Член 44 Състав
1.
Апелативният съвет е съвместна структура на
трите европейски надзорни органа
.
2.
Апелативният съвет се състои от шестима членове и шестима заместници, които
се ползват с изключително добро име и
имат
доказани
знания и
професионален
опит
, включително в областта на надзора, на достатъчно високо ниво в областта на банкирането, застраховането, пазарите на ценни книжа или други финансови услуги
, с изключение на настоящи служители на
компетентните
органи или на други национални институции
или институции на Европейския съюз
, участващи в дейностите на Органа.
Значителен брой членове на апелативния съвет разполагат с достатъчно правни експертни познания, за да предоставят експертни правни съвети относно законността на начина, по който Органът упражнява своите правомощия.
Апелативният съвет определя своя председател.
Решенията на апелативния съвет се приемат с мнозинство от поне четирима от неговите шестима членове.
Когато обжалваното решение попада в обхвата на настоящия регламент, мнозинството от четирима членове включва поне един от двамата членове на Апелативния съвет, които се назначават от Органа.
Апелативният съвет се свиква от председателя, когато е необходимо.
3.
Двама членове на апелативния съвет и двама заместници се назначават от управителния съвет на Органа от списък на подбрани кандидати, предложен от Комисията, след покана за изразяване на интерес, публикувана в
Официален вестник на Европейския съюз
, и след консултации със Съвета на надзорните органи.
Останалите членове се назначават в съответствие с Регламент (ЕС) №…../2010 [EБО] и Регламент (ЕС) №…/2010 [EОЦКП].
4.
Мандатът на членовете на апелативния съвет е пет години. Той може да бъде еднократно подновен.
5.
Член на апелативния съвет, който е назначен от управителния съвет на Органа, не може да бъде отстранен по време на мандата си, освен ако не е установено виновно извършване на сериозно нарушение, и управителният съвет вземе решение за това след консултация със Съвета на надзорните органи.
6.
▌Европейският банков орган,
Европейският орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване
и Европейският орган за ценни книжа и пазари осигуряват подходяща оперативна и секретарска подкрепа за апелативния съвет
чрез Съвместния комитет
.
Член 45 Независимост и обективност
1.
Членовете на апелативния съвет са независими при вземането на решенията си. Те не се обвързват с инструкции. Те не могат да извършват никакви други задължения в Органа, в неговия управителен съвет или в неговия Съвет на надзорните органи.
2.
Членовете на апелативния съвет не могат да вземат участие в никакви производства по обжалване, ако имат какъвто и да е личен интерес или ако преди това са участвали като представители на една от страните в производството, или ако са участвали при вземането на решението, което се обжалва.
3.
Ако на някое от основанията, посочени в параграфи 1 и 2, или на всякакво друго основание, даден член на апелативния съвет счете, че негов колега не може да участва в производство по обжалване, той съответно уведомява за това апелативния съвет.
4.
Всяка от страните в производството по обжалване може да направи искане за отвод на член на апелативния съвет на всяко от основанията, посочени в параграфи 1 и 2, или при съмнение за пристрастност.
Искането за отвод не може да се основава на националността на членовете, нито е допустимо, ако страната в производството по обжалване, въпреки че й е било известно основание за искане на отвод, е предприела процесуални действия, различни от искане за отвод на член от състава на апелативния съвет.
5.
Апелативният съвет решава какво действие да бъде предприето в случаите, посочени в параграфи 1 и 2 без участието на съответния член.
За да се вземе такова решение, мястото на въпросния член се заема от неговия заместник в апелативния съвет, освен ако последният не се намира в сходна ситуация. Ако случаят е такъв, председателят посочва заместващо лице измежду наличните заместници.
6.
Членовете на апелативния съвет се ангажират да действат независимо в обществен интерес.
За целта те правят декларация за обвързване и декларация за интереси, като посочват или отсъствието на интереси, за които би могло да се счита, че накърняват тяхната независимост, или наличието на преки или косвени интереси, за които би могло да се счита, че накърняват тяхната независимост.
Тези декларации се оповестяват публично и се правят писмено всяка година.
ГЛАВА V
КОРИГИРАЩИ МЕРКИ Член 46 Обжалване
1.
Всяко физическо или юридическо лице, включително
компетентните
органи, може да обжалва решение на Органа по членове 9, 10 и 11, както и всяко друго решение, взето от Органа в съответствие с посочените в член 1, параграф 2
законодателни актове
, което е отправено до това лице, или решение, което, макар и под формата на адресирано към друго лице решение, го засяга пряко и лично.
2.
Обжалването, заедно с изложението на основанията за него, се подават писмено в Органа в срок от два месеца от деня, в който засегнатото лице е уведомено за взетото решение или, при липса на такова уведомяване, от деня на публикуване на решението на Органа.
Апелативният съвет взема решение по жалбата в срок от два месеца след нейното подаване.
3.
Жалба, подадена съгласно параграф 1, не спира изпълнението на решението.
Апелативният съвет обаче може да спре изпълнението на оспорваното решение, ако прецени, че обстоятелствата го налагат.
4.
Ако жалбата е допустима, апелативният съвет проверява дали тя е основателна. Той приканва ▌страните по производството по обжалване да представят в определен срок коментари във връзка с издадени от самия него уведомления или със съобщения от други страни по процедурата по обжалване. Страните по производството по обжалване имат право на устни изказвания.
5.
Апелативният съвет може
да потвърди решението, взето от компетентния орган
на Органа, или ▌да върне случая за преразглеждане на компетентния орган на Органа. Решението на апелативния съвет е обвързващо за компетентния орган
и този орган приема изменено решение по случая
.
6.
Апелативният съвет приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
7.
Решенията на апелативния съвет се обосновават и се оповестяват публично от Органа.
Член 47 Искове пред
Общия
съд и Съда на Европейския съюз
1.
В съответствие с
член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз
пред
Общия
съд и Съда на Европейския съюз може да бъде заведен иск за оспорване на решение на апелативния съвет или на Органа, в случаите когато няма право на обжалване пред апелативния съвет.
1а.
Държавите-членки и институциите на Съюза, както и всяко физическо или юридическо лице, могат да обжалват пряко пред Съда на Европейския съюз решения на Органа в съответствие с член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
2.
Ако Органът е задължен да предприеме действие и не изпълни задължението си, пред
Общия
съд или Съда на Европейския съюз може да бъде заведен иск за бездействие в съответствие с
член 265 от Договора за функционирането на Европейския съюз
.
3.
Органът е длъжен да вземе необходимите мерки за изпълнение на решението на
Общия
съд или на Съда на Европейския съюз.
ГЛАВА VІ
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ Член 48 Бюджет на Органа
1.
Приходите на Органа
, който е европейски орган в съответствие с член 185 от Регламент № 1605/2002 (ЕО, Евратом) на Съвета,
се състоят по-специално от
всяка комбинация от следните източници
:
а)
задължителни вноски от националните публични органи, компетентни за надзора на финансовите институции
, които се правят в съответствие с формула, основана на пропорционалната тежест на гласовете по член 3, параграф 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз
;
б)
субсидия от
Европейския съюз
, включена в общия бюджет на Европейския съюз (раздел „Комисия“);
условията на финансирането на Органа от Съюза се определят в споразумение на бюджетния орган съгласно точка 47 от Междуинституционалното споразумение от 17 май 2006 г. за бюджетната дисциплина и доброто финансово управление;
в)
всякакви такси, платени на Органа в случаите, посочени в съответните инструменти на правото на
Европейския съюз
.
2.
Разходите на Органа включват най-малко разходите за персонал, възнаграждения, административни, инфраструктурни и оперативни разноски
и разноски за професионално обучение
.
3.
Приходите и разходите са балансирани.
4.
За всяка финансова година, която съответства на календарната година, се изготвя прогноза на всички приходи и разходи на Органа, която се представя в бюджета на Органа.
Член 49 Съставяне на бюджета
1.
До 15 февруари всяка година изпълнителният директор изготвя проект за прогноза на приходите и разходите за следващата финансова година и представя този предварителен проектобюджет на управителния съвет
и Съвета на надзорните органи
, заедно с щатното разписание. Всяка година въз основа на предварителния проект, разработен от изпълнителния директор
и одобрен от управителния съвет
,
Съветът на надзорните органи
изготвя прогноза на приходите и разходите на Органа за следващата финансова година. Тази прогноза, която включва проект за щатно разписание, се предоставя на Комисията
от Съвета на надзорните органи
до 31 март. Преди приемането на прогнозата, изготвеният от изпълнителния директор проект се одобрява от
управителния съвет
.
2.
Комисията изпраща прогнозата на Европейския парламент и на Съвета (наричани по-долу „бюджетен орган“) заедно с предварителния проект за общ бюджет на Европейския съюз.
3.
Въз основа на прогнозата Комисията включва в предварителния проект за общ бюджет на Европейския съюз предвижданията, които тя счита за необходими за щатното разписание и за размера на субсидиите, които ще се предоставят от общия бюджет на Европейския съюз в съответствие с
членове 313 и 314
от Договора
за функционирането на Европейския съюз
.
4.
Бюджетният орган приема щатното разписание на Органа. Бюджетният орган одобрява бюджетните кредити за субсидията, предназначена за Органа.
5.
Бюджетът на Органа се приема от
Съвета на надзорните органи
. Той става окончателен след последното одобрение на общия бюджет на Европейския съюз. При необходимост той съответно се коригира.
6.
Управителният съвет незабавно нотифицира бюджетния орган за намерението си да осъществява какъвто и да е проект, който може да има значителни финансови последствия върху финансирането на неговия бюджет, и по-специално проекти, отнасящи се до собственост, като например вземането под наем или закупуването на сгради. Той информира Комисията за това. Когато клон на бюджетния орган възнамерява да предостави становище, той уведомява Органа за това свое намерение в срок от две седмици от получаването на информация за проекта. При липса на отговор Органът може да пристъпи към планираното действие.
6а.
За първата година на работа на Органа, приключваща на 31 декември 2011 г., неговият бюджет се одобрява от членовете на комитета от ниво 3, след консултация с Комисията, като впоследствие се изпраща на Европейския парламент и Съвета за одобрение.
Член 50 Изпълнение и контрол на бюджета
1.
Изпълнителният директор действа като разпоредител с бюджетни кредити и изпълнява бюджета на Органа.
2.
В срок до 1 март след приключването на всяка финансова година, счетоводителят на Органа изпраща на счетоводителя на Комисията и на Сметната палата междинни отчети, придружени от доклада за бюджетното и финансово управление за предходната финансова година. Счетоводителят на Органа също така изпраща отчета за бюджетното и финансово управление на членовете на Съвета на надзорните органи, на Европейския парламент и на Съвета до 31 март на следващата година.
След това счетоводителят на Комисията консолидира междинните отчети на институциите и децентрализираните органи в съответствие с член 128 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета OВ L 248, 16.9. 2002 г., стр. 1.
(наричан по-долу „Финансов регламент“).
3.
След получаване на забележките на Сметната палата относно междинните отчети на Органа в съответствие с разпоредбите на член 129 от Финансовия регламент, изпълнителният директор, действащ на своя собствена отговорност, изготвя окончателните отчети на Органа и ги предава за становище на управителния съвет.
4.
Управителният съвет представя становище за окончателните финансови отчети на Органа.
5.
До 1 юли след приключването на финансовата година изпълнителният директор предава на членовете на Съвета на надзорните органи, на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията и на Сметната палата окончателните отчети, придружени от становището на управителния съвет.
6.
Окончателният отчет се публикува.
7.
До 30 септември изпълнителният директор изпраща на Сметната палата отговор на нейните забележки. Той изпраща също копие от този отговор на управителния съвет и на Комисията.
8.
Изпълнителният директор предоставя на Европейския парламент по искане на последния и по начина, предвиден в член 146, параграф 3 от Финансовия регламент, цялата необходима информация за безпрепятственото прилагане на процедурата по освобождаване от отговорност за съответната финансова година.
9.
До 15 май на година N + 2 Европейският парламент, по препоръка на Съвета, който решава с квалифицирано мнозинство, освобождава от отговорност Органа за изпълнението на бюджета
(включително всички разходи и приходи на Органа)
за финансовата година N.
Член 51 Финансови правила
Финансовите правила, приложими към Органа, се приемат от управителния съвет след консултация с Комисията. Тези правила не могат да се отклоняват от Регламент (ЕО, Евратом) № 2343/2002 ОВ L 357, 31.12.2002 г., стр. 72.
на Комисията, освен ако това не се налага поради специфичните оперативни нужди за функционирането на Органа и само след предварителното съгласие на Комисията.
Член 52 Мерки за борба с измамите
1.
С цел борба с измамите, корупцията и с други незаконни дейности разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1073/1999 се прилагат неограничено по отношение на Органа.
2.
Органът се присъединява към Междуинституционалното споразумение от 25 май 1999 г. между Европейския парламент, Съвета на Европейския съюз и Комисията на Европейските общности относно вътрешните разследвания от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) ОВ L 136, 31.5.1999 г., стр. 15.
и незабавно приема подходящите разпоредби, приложими по отношение на всички служители на Органа.
3.
В решенията относно финансирането и в споразуменията, както и в произтичащите от тях инструменти за прилагане изрично се предвижда, че Сметната палата и OLAF могат да извършват при необходимост проверки на място на бенефициерите на финансирането, отпускано от Органа, и на служителите, отговарящи за разпределението му.
ГЛАВА VII
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ Член 53 Привилегии и имунитети
Протоколът за привилегиите и имунитетите на Европейските общности се прилага спрямо Органа и неговия персонал.
Член 54 Служители
1.
Правилникът за длъжностните лица, Условията за работа на другите служители и правилата, приети съвместно от институциите на
Европейския съюз
с цел прилагане на условията, са в сила за Органа, включително за неговия изпълнителен директор
и неговия председател
.
2.
Управителният съвет, съгласувано с Комисията, приема необходимите мерки по прилагането в съответствие с предвиденото в член 110 от Правилника за длъжностните лица.
3.
По отношение на своя персонал Органът упражнява правомощията, които са предоставени на назначаващия орган по силата на Правилника за длъжностните лица и на органа, упълномощен да сключва трудови договори, по силата на Условията за работа на други служители на Европейските общности.
4.
Управителният съвет приема разпоредби, позволяващи национални експерти от държавите-членки да бъдат командировани на работа в Органа.
Член 55 Отговорност на Органа
1.
В случай на извъндоговорна отговорност, Органът, в съответствие с общите принципи за правните системи на държавите-членки, обезщетява всяка вреда, причинена от него или от неговия персонал при изпълнението на техните задължения. Спорове относно обезщетяването на такива вреди са от компетентността на Съда на Европейския съюз.
2.
Личната финансова и дисциплинарна отговорност, която персоналът на Органа носи по отношение на Органа, се урежда от съответните разпоредби, приложими спрямо персонала на Органа.
Член 56 Задължение за опазване на служебната тайна
1.
Изискванията за опазване на служебната тайна съгласно
член 339 от Договора за функционирането на Европейския съюз
и съответните разпоредби в
законодателството на Европейския съюз
се прилагат по отношение на членовете на Съвета на надзорните органи и управителния съвет, изпълнителния директор и членовете на персонала на Органа, включително временно командированите от държавите-членки служители,
и всички други лица, изпълняващи задачи за Органа на договорна основа,
дори след като са преустановили изпълнението на техните задължения.
В съответствие с Правилника за длъжностните лица, посочен в член 54, след прекратяване на служебното правоотношение персоналът продължава да бъде обвързан от задължението за коректност и дискретност по отношение на приемането на определени постове или обезщетения.
Нито държавите-членки, институциите или органите на Европейския съюз, нито друг публичен или частен орган не се стремят да оказват влияние върху членовете на персонала на Органа.
2.
Без да се засягат случаите, предмет на наказателното право, всякаква поверителна информация, получена от посочените в параграф 1 лица при изпълнението на техните задълженията, не може да се разкрива на каквито и да е лица или органи, освен в обобщен формат или обща форма, която не позволява установяване на отделните финансови институции.
Освен това задължението съгласно параграф 1 и алинея първа на настоящия параграф не възпрепятства Органа и националните надзорни органи да използват информацията за привеждане в действие на
законодателните актове
, посочени в член 1, параграф 2, и по-специално във връзка с правни процедури за приемането на решения.
3.
Параграфи 1 и 2 не възпрепятстват Органа от обмен на информация с националните надзорни органи в съответствие с настоящия регламент и с друго законодателство
на Съюза
, приложимо по отношение на финансовите институции.
Тази информация подлежи на условията за опазване на професионалната тайна, посочени в параграфи 1 и 2. Органът предвижда в своите вътрешни процедурни правилници практическите разпоредби за изпълнението на правилата за поверителност, посочени в параграфи 1 и 2.
4.
Органът прилага Решение 2001/844/EО, ЕОВС, Евратом на Комисията ОВ L 317, 3.12.2001 г., стр. 1.
.
Член 57 Защита на данните
Настоящият регламент не засяга задълженията на държавите-членки, свързани с обработването от тях на лични данни съгласно Директива 95/46/EО или задълженията на Органа във връзка с обработването от него на лични данни съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 при изпълнение на неговите отговорности.
Член 58 Достъп до документи
1.
По отношение на документи, държани от Органа, се прилага Регламент (ЕО) № 1049/2001.
2.
До 31 май 2011 г. управителният съвет приема практически мерки за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001.
3.
Решенията, взети от Органа съгласно член 8 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, могат да подлежат на обжалване пред Омбудсмана или на производство пред Съда на Европейския съюз, след обжалване пред апелативния съвет, при целесъобразност, в съответствие с условията, предвидени съответно в
членове 228 и 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз
.
Член 59 Езиков режим
1.
Разпоредбите на Регламент № 1 OВ 17, 6.10.1958 г., стр. 385/58.
на Съвета се прилагат по отношение на Органа.
2.
Управителният съвет решава относно вътрешния езиков режим на Органа.
3.
Преводаческите услуги, необходими за функционирането на Органа, се предоставят от Центъра за преводи за органите на Европейския съюз.
Член 60 Споразумение за седалището
Необходимите договорености относно установяването на Органа в държавата-членка, в която се намира седалището му, и относно съоръженията, които трябва да бъдат предоставени от тази държава-членка, както и специалните правила, приложими в тази държава-членка към изпълнителния директор, членовете на управителния съвет, персонала на Органа и членовете на техните семейства, се уреждат в споразумение за седалището между Органа и държавата-членка, което ще бъде сключено след получаване на одобрение от управителния съвет.
Държавата-членка осигурява възможно най-добрите условия за доброто функциониране на Органа, включително многоезиково училищно обучение с европейска насоченост и подходящи транспортни връзки.
Член 61 Участие на трети държави
1.
Органът е отворен за участие в неговата работа на държави, които не са членове на Европейския съюз и които са сключили споразумения със
Съюза
, съгласно които са приели и прилагат правото на
Съюза
в областта на компетентност на Органа, както се посочва в член 1, параграф 2.
1а.
Органът може да даде възможност за участие на трети държави, които прилагат законодателство, признато като еквивалентно в посочените в член 1, параграф 2 области на компетентност на Органа, както е предвидено в международни споразумения, сключени от Съюза в съответствие с член 216 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
2.
Съгласно съответните разпоредби на тези споразумения, следва да бъдат постигнати договорености, определящи по-специално естеството, обхвата и процедурните аспекти на участието на тези държави в работата на Органа, включително разпоредби относно финансовите вноски и персонала. В тях може да се предвижда тези страни да бъдат представени в качеството на наблюдател в Съвета на надзорните органи, като се гарантира, че те не присъстват на обсъждания, свързани с отделни финансови институции, освен при наличието на пряк интерес.
ГЛАВА VІІІ
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ Член 62 Подготвителни действия
-1.
В периода след влизането в сила на настоящия регламент и преди учредяването на Органа, КЕЗППН действа в тясно сътрудничество с Комисията, за да се подготви заместването на КЕЗППН с Органа.
1.
След учредяването на Органа,
Комисията отговаря за административното учредяване и първоначалната административна дейност на Органа, докато Органът придобие оперативната способност ▌.
За тази цел до встъпването в длъжност на изпълнителния директор след назначаването му от Съвета на надзорните органи в съответствие с член 36, Комисията може да назначи едно длъжностно лице, което временно да изпълнява функциите на изпълнителните директори.
Този период е ограничен до времето, когато Органът придобие оперативната способност да изпълнява собствения си бюджет.
2.
Временно изпълняващият длъжността изпълнителен директор може да разрешава всички плащания, извършвани с бюджетните кредити, предвидени в бюджета на Органа, след като тези плащания бъдат одобрени от управителния съвет, и може да сключва договори, включително договори за наемане на персонал, след приемане на щатното разписание на Органа.
3.
Параграфи 1 и 2 не засягат правомощията на Съвета на надзорните органи и на управителния съвет.
3а.
Органът се смята за законния приемник на КЕЗППН. Всички допустими активи и пасиви и всички неприключени дейности на КЕЗППН могат да бъдат прехвърлени на Органа. Независим одитор изготвя окончателен финансов отчет за състоянието на активите и пасивите на КЕЗППН. Финансовият отчет се одитира и одобрява от членовете на КЕЗППН и от Комисията преди да започне прехвърлянето на активи или пасиви.
Член 63 Преходни разпоредби относно персонала
1.
Чрез дерогация от член 54, всички трудови договори
и споразумения за командироване
, които са сключени от
КЕЗППН
или от неговия секретариат и са в сила към датата на прилагане на настоящия регламент, се изпълняват до датата на тяхното изтичане. Техният срок не може да бъде удължаван.
2.
На всички служители ▌, посочени в параграф 1, се предлага възможност да сключат договори за временно наети служители по силата на член 2, буква а) от Условията за работа на другите служители на съответните степени, както е посочено в щатното разписание на Органа.
След влизането в сила на настоящия регламент органът, упълномощен да сключва договори, провежда вътрешна процедура за подбор, ограничена до служителите,
посочени в параграф 1,
които имат договор с
КЕЗППН
или с неговия секретариат, с цел да се провери компетентността, ефикасността и надеждността на лицата, които ще бъдат наети.
Вътрешната процедура за подбор взема изцяло предвид уменията и опита, показани от отделните служители в тяхната работа преди назначаването.
3.
В зависимост от вида и нивото на изпълняваните функции, на одобрените кандидати се предлага договор за временно наети служители за срок, равен най-малко на оставащия срок по предходния договор.
4.
Съответното национално законодателство, свързано с трудовите договори, и другите приложими правни инструменти продължават да се прилагат спрямо служителите с предходни договори, които предпочитат да не се кандидатират за временно наети служители или на които не са предложени договори за временно наети служители в съответствие с параграф 2.
Член 63a
Национални разпоредби
Държавите-членки предвиждат разпоредбите, които са целесъобразни, за да гарантират ефективното прилагане на настоящия регламент.
Член 64 Изменения
С настоящото се изменя Решение № 716/2009/ЕО, като
КЕЗППН
се заличава от списъка на бенефициерите, определен в раздел Б от приложението към въпросното решение.
Член 65 Отмяна
▌Решение 2009/79/EО на Комисията за създаване на Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор
се отменя, считано от 1 януари 2011 г
.
Член 66
Клауза за преразглеждане
-1.
. Към ...
*
Шест месеца, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета необходимите предложения за засилване на надзора на посочените в член 12б институции, които могат да създадат системен риск, и за установяването на нова рамка за управление на финансови кризи, включително правила относно финансирането.
1.
Към ...
**
Три години след датата на прилагане на настоящия регламент.
* и на всеки три години след това Комисията
представя на Европейския парламент и на Съвета необходимите предложения, за да гарантира установяването на надеждна рамка за преобразуване, включително системи за вноски от страна на финансовите институции за ограничаване на системните рискове,
и публикува общ доклад относно натрупания вследствие на дейността на Органа опит и процедурите, предвидени в настоящия регламент.
Докладът оценява, наред с другото:
а)
сближаването на надзорните практики, достигнато от компетентните органи;
б)
функционирането на колегиумите на надзорните органи;
в)
постигнатия напредък към сближаване в областта на предотвратяването, управлението и разрешаването на кризи, включително европейски механизми за финансиране;
г)
дали, по-специално с оглед на напредъка, постигнат по въпросите, посочени в буква в), ролята на Органа в надзора на финансовите институции, представляващи потенциален системен риск, следва да бъде укрепена и дали той следва да упражнява засилени правомощия по отношение на надзора на тези институции;
д)
прилагането на предпазната клауза, посочена в член 23.
1а.
В доклада, посочен в параграф 1, се разглежда също така:
а)
дали е целесъобразно Органите да бъдат преместени в едно седалище, за да се насърчи по-добра координация между тях;
б)
дали е целесъобразно да се продължи отделният надзор на банковата дейност, застраховането, професионалните пенсии, ценните книжа и финансовите пазари;
в)
дали е целесъобразно пруденциалният надзор и надзорът върху търговската дейност да се осъществяват отделно или от един и същ надзорен орган;
г)
дали е целесъобразно да се опрости и укрепи структурата на ЕСФН с цел увеличаване на съгласуваността между макро- и микроравнищата, както и между отделните ЕНО;
д)
дали развитието на ЕСФН съответства на развитието в глобален план;
е)
дали са налице достатъчно многообразие и високи постижения в рамките на ЕСФН;
ж)
дали отчетността и прозрачността във връзка с изискванията за публикуване са адектватни;
з)
уместността на седалището на Органа;
и)
дали да бъде създаден Фонд за стабилност в застраховането на равнище ЕС като най-добрата защита срещу нарушаване на конкуренцията и най-ефикасния начин за справяне с фалита на трансгранична институция.
2.
Докладът и съответно всякакви съпътстващи предложения се препращат на Европейския парламент и на Съвета.
Член 67 Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след датата на публикуването му в
Официален вестник на Европейския съюз
.
Той се прилага от 1 януари 2011 г.
, с изключение на член 62 и член 63, параграфи 1 и 2, които се прилагат от датата на влизане в сила
.
Органът се създава на датата на влизане в сила.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в
За Европейския парламент За Съвета
Председател Председател
