14.6.2010 B7-0355/2010 ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ за приключване на разискванията по изявления на Съвета и на Комисията
съгласно член 110, параграф 2 от Правилника за дейността
относно необходимостта от укрепване на икономическото управление
Guy Verhofstadt
,
Lena Ek
от името на групата ALDE
PE441.937v01-00 B7‑0355/2010 Резолюция на Европейския парламент относно необходимостта от укрепване на икономическото управление
Европейският парламент ,
– като взе предвид неофициалната среща на Европейския съвет от 11 февруари 2010 г.,
– като взе предвид инициираната от Комисията обществена консултация относно стратегията „ЕС 2020” и резултатите от нея (SEC (2010)116),
– като взе предвид оценката на Комисията относно Лисабонската стратегия (SEC (2010) 114),
– като взе предвид документа на Европейския съвет, озаглавен „Седем стъпки за изпълнение на Европейската стратегия за растеж и работни места“,
– като взе предвид своята резолюция от 10 март 2010 г. относно „ЕС 2020“,
– като взе предвид член 110, параграф 2 от своя правилник,
A. като има предвид, че стратегията „ЕС 2020“ следва да насърчава икономическия растеж и да създава заетост, като има предвид, че спадът на БВП с 4%, спадът в промишленото производство и безработицата, засягаща общо над 23 милиона жени и мъже, представляват социално и икономическо предизвикателство,
Б. като има предвид, че настоящата финансова криза в някои държави-членки на Европейския съюз нямаше да се случи, ако държавите-членки бяха спазвали правилата на Пакта за стабилност и растеж,
В. като има предвид, че държавите-членки следва да подобрят икономическите си резултати чрез провеждане на структурни реформи, за да намалят публичните разходи и бюрокрацията, да увеличат собствената отговорност на гражданите, да насърчат предприемачеството и новаторството, да направят законодателството по-благоприятно за МСП и да дадат на хората възможността да използват максимално своя потенциал, вместо да са зависими от социално подпомагане,
Европейски механизъм за финансово ст абилизиране, който да гарантира стабилността на еврозоната – важна първа стъпка
1. счита, че споразумението, постигнато на 9 май, за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране, с оглед на подпомагането на страните в затруднено финансово положение както в еврозоната, така и извън нея, беше ключов момент в историята на Европа, но изразява съжаление във връзка със загубата на месеци и милиарди евро вследствие на това, че европейските политици не предприеха решителни действия по-рано;
2. счита споразумението за важна първа стъпка, която да даде на Европейския съюз солидна и устойчива рамка за парична политика; счита, че успехът на тази програма зависи решително от това, дали изпитващите финансови затруднения държави-членки могат да реформират трудовите си пазари, да въведат ред в банковия си сектор, да подобрят производителността и да ускорят мерките за фискално адаптиране;
3. припомня на Комисията и на държавите-членки, че Европейският парламент ще трябва да даде своето одобрение, в случай че Комисията и Съветът искат да наберат средствата за спасителния фонд на международните капиталови пазари;
4. подчертава, че неотдавнашните събития сочат, че еврозоната се нуждае от по-смело икономическо управление; подчертава, че един паричен стълб, неподкрепен от социално-икономически стълб, е обречен на провал;
Европейският съюз трябва да бъде подготвен по-добре за бъдещи кризи
5. приветства предложенията на Комисията за укрепване на управлението на еврозоната в средносрочен и дългосрочен план с цел избягване на повторение на настоящата валутна криза;
6. настоятелно призовава Комисията да включи механизъм за принудителни санкции (напр. „посочване и порицаване“, отнемане на правото на глас, намалени субсидии от структурните фондове и финансови санкции) в рамките на еврозоната, за да принуди държавите-членки да се придържат към правилата на Пакта за стабилност и растеж;
7. призовава за създаване на „Европейски валутен фонд“, в който държавите от еврозоната да внасят средства съгласно размера на своя БВП и глоби в зависимост от прекомерна задлъжнялост и дефицит; всяка държава-членка би могла да ползва от ЕВФ сума до размера на вложените от нея в миналото средства; ако при все това дадена държава има нужда от допълнителни ресурси или гаранции, тя ще трябва да приеме специално съставена програма за реформи, върху която Европейската комисия да извършва надзор;
8. счита, че еврозоната се нуждае от общ пазар за евро-облигации (ПЕО) за намаляване на спредовете в доходността между референтните облигации и опростяване на достъпа на държавите-членки до средства; подчертава необходимостта много държави да въведат фискален ред и значително да намалят равнищата си на дефицит и задлъжнялост;
9. подчертава, че следва да се увеличат правомощията на Евростат; счита, че откритата и прозрачна статистическа информация следва да представлява предварително условие за достъп до структурните фондове;
10. подчертава необходимостта от Европейски надзорен орган за микро- и макропруденциален надзор, за да се гарантира ефективният надзор;
11. призовава Европейската комисия да опрости разпределянето на средствата и да ги предостави в по-кратък срок, с цел по-добро справяне с кризата;
Управленската структура на стратегията „Европа 2020“ остава прекалено слаба
12. счита, че настоящата стратегия „Европа 2020“ следва да бъде по-смела, за да се гарантира, че няма поради слаба управленска структура, липса на отчетност и липса на фокусиране и прозрачност да я сполети съдбата на провалилата се Лисабонска стратегия;
13. следователно изразява дълбоко съжаление, че Комисията и Съветът не са укрепили управленската структура на стратегията „Европа 2020“ въпреки настоятелното искане от Европейския парламент в резолюцията му от 10 март 2010 г. относно „ЕС 2020“;
14. отново подчертава, че отвореният метод на координация в сферата на икономическата политика се провали и следва да се замести от обвързващи мерки;
15. счита, че държавите-членки, в тясно сътрудничество с Европейската комисия, следва да изготвят национални планове за действие при спазване на Европейски кодекс за сближаване с максимални и минимални стойности, които да се прилагат за някои макроикономически аспекти на техните икономики; този Кодекс за сближаване трябва да бъде изготвен от Европейската комисия и приет от Европейския съвет;
16. настоятелно призовава Европейската комисия да използва правото си на инициатива, за да предложи икономическа стратегия за икономическо възстановяване, основана предимно на инструменти на ЕС, а не единствено на междуправителствени инициативи;
17. счита, че истинското икономическо управление предполага да се даде на Комисията същинска и по-голяма отговорност за управление, с възможност да използва съществуващите инструменти, както и наскоро предоставените от Лисабонския договор инструменти, като например членове 121, 122, 136, 172, 173 и 194, които възлагат на Комисията задачата да координира плановете и действията за реформи, както и да установява обща стратегия;
18. настоятелно призовава Европейския съвет и Комисията да установят подход на “моркова и тоягата“ и да използват механизмите за съблюдаване на изпълнението в рамките на член 136 от Договора, като икономически стимули (напр. допълнителни средства от ЕС) и санкции, целящи да подкрепят по-обхватно икономическо управление в ЕС и по-специфично и по-обхватно управление съгласно стратегията „ЕС 2020“;
Европейският бюджет не отразява същото равнище на амбициозност като съобщението на Комисията относно „Европа 2020“
19. подчертава, че Европейският парламент няма да подкрепи проектобюджета за 2011 г., докато той не отрази равнището на амбициозност, заложено в стратегията „Европа 2020“; изразява съжаление от факта, че водещите програми на стратегията „Европа 2020“ не получават достатъчно финансиране в проектобюджета за 2011 г.; призовава Европейската комисия да изясни отношението между бюджетните редове и свързаните с тях специфични цели на стратегията „ЕС 2020“;
20. призовава Европейската комисия да предложи амбициозна преработка на европейския бюджет при преразглеждането на многогодишната финансова рамка през юни за повишаване равнището на амбициозност с цел стратегията „ЕС 2020“ да се увенчае с успех;
Европейският парламент ще използва всички налични инструменти за укрепване на стратегията „Европа 2020“
21. изразява съжаление, че Европейската комисия и Европейският съвет не са показаха повече готовност за по-близко сътрудничество с Европейския парламент, за да се увенчае стратегията „Европа 2020“ с успех;
22. подчертава, че Парламентът ще вземе своето решение относно насоките за заетостта, след като получи задоволителен отговор относно управленската структура и бюджетната рамка на стратегията „Европа 2020“;
23. подчертава, че годишните препоръки и предупреждения на Комисията по отношение на отделните политики и във връзка със съблюдаването от държавите-членки на целите на „Европа 2020“ следва да служат за основа за решенията на Европейския съвет; тези доклади следва да се обсъждат в Европейския парламент преди обсъжданията в Европейския съвет;
24. счита, че общите насоки на икономическата политика (ОНИП) и специфичните препоръки за отделните страни ще трябва да са достатъчно подробни, за да постигнат реален ефект;
25. очаква от Съвета и от Комисията да се консултират с Парламента относно общите насоки на икономическата политика (ОНИП); счита, че ОНИП следва да се съсредоточат върху препоръки за политики във връзка с микро- и макроикономическите промени в Съюза като цяло и в отделните държави-членки и че трябва да се обърне специално внимание на структурните реформи за подкрепа на растежа в средносрочен и дългосрочен план;
26. подчертава значението на укрепването на връзката между инструментите на Пакта за стабилност и растеж и националните програми за реформа чрез представянето им по съгласуван във времето начин, включително повече съпоставимост на националните бюджети по отношение на разходите в различните категории;
27. възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Европейския съвет и Европейската комисия.
