Въпрос с искане за устен отговор O-000116/2011
до Комисията
Член 115 от Правилника за дейността
Louis Michel
от името на групата ALDE Относно: Политическата обстановка в Мадагаскар
Преди няколко месеца и Европейският парламент, и Делегацията в Съвместната парламентарна асамблея АКТБ-ЕС, съответно приеха резолюции, чиято недвусмислена цел беше не само да осъдят многобройните нарушения и случаи на насилие, извършени от малгашките сили на реда срещу населението на собствената им страна, но и да сигнализират на международната общност за необходимостта от спешно завръщане към нормалното функциониране на институциите в Мадагаскар.
Африканският съюз потвърди по време на срещата си на високо равнище на 31 януари 2011 г. индивидуалните и избирателни санкции, които взе решение да наложи на срещата на високо равнище от 17 март 2010 г. на г-н Rajoelina и на още над сто други лица, които поддържат Върховния орган за прехода на Мадагаскар, чието правителство не е признато нито от ЕС, нито от която и да било от държавите-членки на Международната контактна група за Мадагаскар.
Въпреки продължаването на преговорите, водени в рамката на международното посредничество, от президента Joaquim Chissano, както беше решено от "Тройката" на Южноафриканската общност за развитие на 31 март, Върховният орган на прехода създава многобройни пречки пред постигането на цялостно, основано на консенсус решение, насочено към осигуряването на неутралитета на преходния режим, който единствен следва да организира избори съгласно демократичните стандарти. Според същото това решение от 31 март, Южноафриканската общност за развитие предвижда и свикването на извънредна среща на високо равнище за разглеждане на специалния случай на Мадагаскар. С цел получаването на конкретни резултати по време на срещата, на която вероятно като наблюдател ще бъде представен и ЕС, е необходим мощен сигнал от негова страна, за да насърчи продължаването на процеса към постигане на задоволително решение за излизане от кризата, тоест към установяване на неутрален, основан на консенсус и включващ всички заинтересовани страни, преходен режим.
При това положение, не би ли следвало с оглед на предстоящата среща на високо равнище, Комисията да възприеме по-твърда позиция спрямо фактически упражняващите власт в Мадагаскар с оглед възстановяване на конституционния ред? Няма ли право малгашкият народ да очаква от европейците един мощен сигнал, който да му възвърне надеждата?
