Отговор, даден от г-н Макгрийви от името на Комисията
(13 март 2008 г.)
Съгласно правото на Общността концесията за услуги се определя като поръчка от същия тип като обществената поръчка за услуги с изключение на обстоятелството, че насрещното задължение за предоставяне на услуги се състои или само в правото да се експлоатира услугата, или в това право заедно с правото на заплащане Виж член 1, параграф 4 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки, ОВ L 134, 30.04.2004 г. . Понятието за концесии според правото на Общността не включва актове, чрез които обществен орган, без да влиза в договорни отношения, разрешава извършването на икономическа дейност, дори ако тези актове се разглеждат като концесии в определени държави-членки (такъв може да е случаят например с минни концесии) Тълкувателно съобщение на Комисията относно концесии според правото на Общността (2000/C 121/2 от 29.04.2000 г.) .
Въз основа на наличната информация изглежда, че актовете, посочени от уважаемия член на Парламента, трябва да се считат по-скоро за разрешителни, отколкото за концесии за услуги по смисъла на правото на ЕО. Съгласно съдебната практика на Съда на европейските общности режимите за предварително административно разрешение представляват ограничения на основните свободи на вътрешния пазар и по-специално на свободата на установяване и свободата на предоставяне на услуги, залегнали в членове 43 и 49 на Договора за Европейската общност Дело C-205/99, Analir [2001] ECR I-1271. .
По правило ограничения в тези свободи могат да бъдат оправдани само с важна причина от общ интерес и трябва да бъдат необходими за постигането и пропорционални на преследваната цел. Освен това, специално по отношение на разрешителните режими, Съдът на европейските общности счита, че за да са оправдани тези режими, те трябва във всеки случай да се основават на обективни, недискриминационни критерии, които са известни предварително на заинтересованите предприятия, така че да се ограничи свободата на действие на националните органи, за да не бъде използвана тя произволно. Дело C- 390/99, Canal Satellite, [2002] ECR I-607. Тези принципи се прилагат при издаването на нови разрешения и при определянето на тяхното времетраене, както и при изменението на съществуващи режими.
В същото време екологичното право на Общността, като например Рамковата директива за водата Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите. ОВ L 327, 22.12.2000 г. , предвижда защита на всички води (реки, езера, подпочвени и крайбрежни води) и включва, от една страна, забрана за прекаленото изтегляне на подпочвени води (член 2, параграфи 26, 27 и 28, член 4, параграф 1, буква б), а от друга — изискването за разрешение за всякакво изтегляне на подпочвени или повърхностни води (член 11, параграф 3, буква д).
