P6_TA(2007)0348
Годишен доклад за 2007 г. относно еврозоната
A6-0264/2007
Резолюция на Европейския парламент от 12 юли 2007 г. по годишния доклад за 2007 г. относно еврозоната ( 2007/2143(INI) )
Европейският парламент
, –
като взе предвид съобщението на Комисията относно годишната декларация за 2007 г. относно еврозоната ( COM(2007)0231 ),
–
като взе предвид пролетните икономически прогнози на Комисията от 7 май 2007 г.,
–
като взе предвид своята резолюция от 26 Април 2007 г. относно публичните финанси в ИПС през 2006 г. Приети текстове,
P6_TA(2007)0168 .
,
–
като взе предвид своята резолюция от 15 февруари 2007 г. относно положението на европейската икономика: подготвителен доклад относно общите насоки за икономическата политика за 2007 г. Приети текстове
, P6_TA(2007)0051 .
,
–
като взе предвид своята резолюция от 15 февруари 2007 г. относно макроикономическото въздействие на увеличаването на цената на енергията Приети текстове
, P6_TA(2007)0054 .
,
–
като взе предвид своята резолюция от 1 юни 2006 г. относно разширяването на еврозоната ОВ С 298 Е, 8.12.2006 г., стр. 249.
,
–
като взе предвид своята резолюция от 14 март 2006 г. относно стратегическия преглед на Международния валутен фонд ОВ С 291 Е, 30.11.2006 г., стр. 118.
,
–
като взе предвид Годишния доклад на Европейската централна банка (ЕЦБ) за 2006 г.,
–
като взе предвид докладите на ЕЦБ относно финансовата интеграция в Европа от месец март 2007 г.,
–
като взе предвид член 45 от своя правилник,
–
като взе предвид доклада на Комисията по икономически и парични въпроси ( A6-0264/2007 ),
A.
като има предвид, че от 1,4 % през 2005 г. БВП на еврозоната се е увеличил с 2,7 % през 2006 г., което представлява най-добрият резултат от 2000 г. насам, докато равнището на инфлация е било 2,2 %, без промени от 2005 г.,
Б.
като има предвид, че от 2,5 % от БВП през 2005 г. фискалният дефицит е спаднал до 1,6 % от БВП през 2006 г.,
В.
като има предвид, че равнището на безработицата е спаднало до 7,6 % до края на 2006 г., което е най-ниското равнище от 15 години,
Г.
като има предвид, че членството в еврозоната засилва степента на икономическа взаимозависимост между държавите-членки и призовава към по-тясна координация на икономическите политики, за да се коригират структурните слабости с оглед преодоляване на бъдещи предизвикателства и с оглед на това еврозоната да стане част от по-глобализирана икономика,
Д.
като има предвид, че еврозоната представлява съществен елемент от стабилността на световната икономика,
Макроикономическо развитие
1.
Приветства благоприятното икономическо развитие, постигнато през 2006 г. с оглед на растежа и заетостта, довело до създаването на 2 милиона нови работни места и по-ниски фискални дефицити; изтъква обаче, че голямото равнище на безработица и ниската степен на участие в пазарите на труда не позволяват на Европа да отговори успешно на настоящи и бъдещи предизвикателства в една глобална икономика;
2.
В тази връзка припомня, че член 111 от Договора възлага отговорността за политиката за обменния курс на Съвета, без да уточнява средствата, чрез които това право следва да се упражнява; приканва Еврогрупата, Съвета и ЕЦБ да упражняват съответните си права в цялост и да ускорят координацията на своите мерки относно политиката за обменния курс;
3.
Отбелязва, че част от възстановяването е предизвикано от структурни подобрения и приветства факта, че производителността на труда се увеличава с по-висок темп; въпреки това счита, че все още е твърде рано да се правят твърди заключения дали характерът на възстановяването е по-скоро цикличен, или по-скоро структурен; призовава за предпазлива позиция в тази връзка;
4.
Приветства обстоятелството, че членовете на еврозоната положиха съгласувани усилия с цел коригиране на твърде големите бюджетни дефицити в съответствие с реформирания Пакт за стабилност и растеж; подчертава факта, че според Комисията в еврозоната като цяло се е повишило качеството на адаптиране, като се разчита в по-малка степен на еднократни мерки и са намалени публичните разходи; по-специално подчертава, че съчетанието от усилия за консолидиране, преди всичко в страни с извънредно големи дефицити, и засилен икономически напредък, намалиха бюджетния дефицит в еврозоната до 1,6 % от БВП през 2006 г., в сравнение с 2,5 % от БВП през 2005 г.;
5.
Настоява, че добрата фискална политика е предпоставка за устойчив растеж и създаване на работни места, тъй като ниските бюджетни дефицити и държавен дълг стоят в основата на очаквания за нисък и стабилен процент на инфлация и спомагат за поддържане на ниски лихвени проценти; предупреждава срещу повтаряне на грешките в политиката от 1999-2001 г.; поради което призовава да се използва настоящият подем по два начина, за да се постигне следното: отстраняването на дефицитите и натрупването на излишъци, които биха намалили равнищата на дълга, както повишаването на качеството на публичното финансиране, като се инвестира повече в образованието, професионалното обучение, инфраструктурата и научноизследователската работа и иновациите, което би спомогнало за справяне с предизвикателствата на застаряващото население; в този смисъл приветства факта, че на 20 април 2007 г. Еврогрупата прие насоки за фискалните политики в държавите-членки от еврозоната, като припомня ангажимента за активно консолидиране на публичните финанси при условия на добра икономическа обстановка и за използване на непредвидени допълнителни постъпления за намаляване на дефицита и дълга;
6.
Подчертава опасностите при процикличните политики в някои държави-членки; отбелязва усилията за фискална консолидация, наблюдавани в еврозоната като цяло; при все това настоява, че ангажиментът за постигане на средносрочната цел, установена в реформирания Пакт за стабилност и растеж, изисква държавите-членки да натрупват излишъци по време на добра икономическа обстановка; счита, че е необходимо засилване на усилията за консолидация с оглед, например, на очакваното предизвикателство от демографско естество; отбелязва, че реформираният Пакт за стабилност и растеж ясно изисква фискално консолидиране по отношение на икономическия цикъл; отбелязва, че процедурните или цифровите фискални правила и независимите фискални институции подкрепят фискалната консолидация и спомагат за избягването на проциклични политики;
7.
Отбелязва решението на ЕЦБ през 2006 г. да повиши допълнително лихвените проценти; отбелязва, че въпреки че инфлацията бе под контрол независимо от голямото повишение на цените на енергията, от 2001 г. насам темпът на растеж на паричния агрегат M3 системно превишава референтната стойност от 4,5 % с голяма разлика, без това да води до увеличаване на инфлацията; призовава ЕЦБ да обясни по-добре причините за това несъответствие и дали то е симптом за растяща ликвидност, която би довела до инфлация в бъдеще, или е резултат от други фактори, като задълбочаването на финансовите пазари, финансовите иновации и все по-голямата роля на еврото в международен план;
8.
Отбелязва, че увеличенията в цените на активите набират скорост, особено в сектора на недвижимите имоти, което може да бъде нормален симптом на една стабилна икономика, но също така увеличава вероятността от бурни корекции; счита, че това увеличаване на цените на активите засилва необходимостта от предпазлива фискална политика в държавите-членки, в които се наблюдава подобно развитие, както и от национална структурна политика, насочена към предотвратяването на такива дисбаланси, включително засилено разумно регулиране; приканва националните законодатели и регулатори да оценят внимателно развитието на пазара на недвижими имоти; обръща внимание на диференциран подход, който взема предвид специфичното положение на държавите-членки по отношение на растежа и бюджета;
9.
Отбелязва, че номиналното увеличение на обменния курс на еврото с 11,4 % спрямо щатския долар, 12,4 % спрямо йената и 8 % спрямо китайския ренминби (юан), са довели само до слабо увеличение на реалния ефективен обменен курс от 3,5 % през 2006 г. и до този момент това не е оказало неблагоприятно влияние върху равнището на износа и ръста в еврозоната; въпреки това отбелязва, че това се отразява по различен начин в държавите-членки, в зависимост от структурата на икономиката им и възможността за по-гъвкава ответна реакция на реалната икономика към промените на обменния курс; призовава държавите-членки да предприемат мерки, за да увеличат своите възможности за корекции; подчертава необходимостта от това да бъдат отчетени последиците, които може да имат бъдещи увеличения на лихвените проценти, по отношение на обменния курс на еврото и конкурентоспособността на европейската икономика;
Функциониране на ИПС
10.
Счита, че различните тенденции при растежа, инфлацията, реалните обменни курсове и заетостта в държавите-членки може да отразяват различни процеси, напр. демографски тенденции, различно темпо на напредък по отношение на структурните реформи, разлики в потенциала за растеж и процесите на наваксване; въпреки това подчертава, че големият дефицит по текущата сметка в някои държави-членки е симптом за различни тенденции в сферата на конкурентоспособността и че различните подходи на икономическата политика на държавите-членки са от основно значение за обяснението на такива различия;
11.
Отбелязва, че различията в равнището на международната конкурентоспособност на икономиките от еврозоната се дължат отчасти на различните тенденции по отношение на разходите за труд на единица продукция, които отразяват различно развитие на производителността и динамиката на възнагражденията; отбелязва, че през последните години растежът на възнагражденията остана под равнището на растежа на производителността; набляга на необходимостта от по-справедливо разпределение на ползите от растежа; призовава акционерите и корпоративните ръководители да поддържат отговорна политика по отношение на пакетните възнаграждения и премиите на високо корпоративно равнище, които нарастват непропорционално спрямо равнището на обикновените заплати и по този начин дават погрешни сигнали и обезсърчават подкрепата за отговорна политика на възнаграждения; отбелязва, че ниският процент на инфлация е също важен фактор, който оказва въздействие по отношение на благоприятното развитие на разходите за труд на единица продукция;
12.
В този смисъл призовава към по-нататъшна интеграция на пазарите на стоки и услуги, за да се преодолее продължаващото разделение на пазара на Икономическия и паричен съюз на национални пазари и да се постигне по-висока степен на синхрон на конюнктурните цикли на участващите национални икономики;
13.
Изтъква, че еврото може да запази трайно силата си и надеждността си на международните финансови пазари само когато държавите-членки от еврозоната продължават да се сближават във всички значими за валутната стабилност области; насърчава държавите-членки от еврозоната, и преди всичко социалните партньори, да направят по-нататъшни усилия в това отношение, както и да подобрят развитието на производителността, което има значение и при постигането на целите на Лисабонската стратегия;
14.
Припомня, че паричната политика на ЕЦБ никога не може да бъде идеално пригодена към положението на конкретна държава-членка; отбелязва, че в държавите, които отбелязват бърз растеж, инфлацията в структурно отношение е по-висока, а лихвените проценти са по-ниски, като дори е възможно те да са отрицателни; счита, че подобно положение е характерно за единен паричен съюз и призовава за добра финансова политика, за да се запази стабилността, особено във връзка с необходимостта от проявяване на предпазливост относно демографските рискове;
15.
Отбелязва, че свободните фискални политики, съчетани с рестриктивна парична политика чрез по-високи лихвени проценти и ръст на обменния курс, водят до смесена политика под оптималното равнище, която може да доведе до прекомерни макроикономически разходи за стабилизация; счита, че една по-строга фискална политика би намалила натиска върху паричната политика и би позволила по-добра смесена политика, която би гарантирала по-бърз икономически растеж при определено равнище на инфлацията;
Структурни реформи и вътрешният пазар
16.
Припомня, че интегриран Европейски финансов пазар е от голямо значение за гарантирането на доброто функциониране на ИПС; подчертава поради тази причина необходимостта от завършване на интеграцията на финансовия пазар и премахване на останалите препятствия пред финансовата интеграция, така че да се създаде ефективна финансова система и да се засили способността на eврозоната за справяне с икономически шокове; обръща внимание на факта, че финансовата интеграция може да представлява също така риск за финансовата стабилност, ако процедурите по предотвратяване на кризи, по управление и вземане на решение останат сегментирани на национално равнище, правейки отговорите относно зоната в нейната цялост по-трудни; поради това потвърждава отново в този контекст необходимостта от интегрирана европейска система от сътрудничещи си надзорни органи като ключов елемент по отношение на постигането на интеграцията на финансовия пазар;
17.
Счита, че темпът на структурните реформи на пазарите на продукти и услуги, както и на финансовите пазари и пазара на труда, трябва да се ускори, и че доизграждането на вътрешния пазар е от ключово значение за стимулиране на икономическия растеж и за създаване на работни места;
18.
Отбелязва, че делът на услугите е около 70 % от БВП на еврозоната и че те дават най-голяма възможност за ръст на заетостта; отбелязва, че инфлацията в сектора на услугите постоянно се отразява на основната инфлация; поради това подчертава, че при по-голяма конкуренция в сектора на услугите инфлацията би спаднала; затова призовава за напълно функциониращ вътрешен пазар на услуги и незабавно прилагане на Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар ОВ L 376, 27.12.2006 г., стр. 36.
;
19.
Счита, че ефективното и цялостно изпълнение на Лисабонската стратегия е ключът към постигането на по-висок потенциал за растеж; изразява съжаление, че резултатите в областта на иновациите в Еврозоната, както и изразходваните от бизнеса средства за изследвания и развитие, са по-ниски в сравнение със САЩ и Япония; изразява съжаление, че общо изразходваните средства за научноизследователска и развойна дейност от публичния и частния сектор в Еврозоната са в застой и стойностите им граничат с около 2 % от БВП, което е много по-малко от целта, поставена на Европейския Съвет в Барселона от 15 и 16 март 2002 г., за достигане на 3 % от БВП до 2010 г. призовава, следователно, за последователна политика, която да насърчава растежа, основан на иновациите; припомня, че подобна политика изисква повече инвестиции в инфраструктура, научноизследователска дейност, иновации, продължаващо обучение и образование, по-голяма конкуренция на пазарите на продукти и услуги, по-развити финансови сектори и по-гъвкави пазари на труда, като същевременно се гарантира необходимото равнище на социална сигурност (флексисигурност) съгласно обновената Лисабонска стратегия, както и допълващи политики, насочени към коригиране на появилите се дисбаланси вследствие на реформите;
Разширяване на еврозоната
20.
Приветства влизането на Словения в еврозоната на 1 януари 2007 г. и плавния преход от толар към евро;
21.
Насърчава другите нови държави-членки да продължат своите усилия, за да се подготвят за влизане в еврозоната; подчертава ползите, произтичащи от процеса на сближаване и приемането на еврото, както за новите държави-членки, така и за еврозоната като цяло; счита, че въпросите относно Еврозоната следва да не са изключително съсредоточени около новите-държави-членки и обръща внимание на въпроса за доброволното отказване от участие;
22.
Подчертава нуждата от споразумение между Парламент, Съвет и Комисия относно ясна пътна карта за процедурата по кандидатстване за участие в Еврозоната, така че да се гарантира достатъчен период за оценка и подготовка на всички участващи институции, което от своя страна ще повиши доверието на гражданите и държавите-членки в процеса на промяна;
23.
Признава, че определението за ценова стабилност, използвано за оценка на критериите за сближаване, не е идентично с определението за ценова стабилност, прието от ЕЦБ в нейната парична политика; тъй като критериите за сближаване преди всичко оценяват отчетеното функциониране в миналото, докато определението на ЕЦБ представлява цел по отношение на функциониране в бъдещето; изразява съжаление, че критерият по отношение на инфлацията, установен в Договора, се измерва спрямо всички държави-членки, вместо да се концентрира върху тези, които понастоящем са част от еврозоната;
24.
Призовава за по-ефективни действия за борба с прането на пари и измамите и отбелязва липсата на сведения в редовните доклади на Комисията относно офшорните компании или тяхната роля и значение, като същевременно изисква информация по въпроса;
25.
Счита, че новите държави-членки могат да се изправят пред предизвикателства при присъединяването си към еврозоната, особено по отношение критерия за стабилност на цените, тъй като процесът на наваксване може да се отрази на инфлацията; поради това призовава Съвета и Комисията да разгледат критериите за сближаване, посредством по-нататъшен анализ и политически дебат относно прилагането на критериите за сближаване по отношение на бъдещи нови членове на еврозоната и като вземат предвид новите реалности и различия в икономическото развитие; изтъква, че критериите за сближаване трябва да се прилагат съобразно Договора и че в никакъв случай не бива да се поставя под въпрос конкурентоспособността на еврозоната;
26.
Напомня необходимостта от включване в ранен етап във всеобхватни информационни кампании за гражданите в кандидатстващите държави-членки, които да създадат доверие в процеса на промяна и да гарантират, че преходната фаза се управлява честно от всички участващи страни, така че въвеждането на еврото да бъде успех; счита, че трябва да се намали дефицитът на информация за гражданите и че използването на медиите при информационните кампании трябва да бъде организирано в ранен стадий;
Управление
27.
Счита, че постигането на по-добро координиране на бюджетните политики на държавите-членки през периода е от жизненоважно значение, най-вече чрез определяне на общ график и макроикономически предположения; призовава за стриктно и ефективно изпълнение на Пакта за стабилност и растеж;
28.
Счита, че специфичното за еврозоната измерение на структурния надзор, свързан с Лисабонската стратегия, следва да се засили, като се включат необходимите мерки за подобряване на функционирането на ИПС; приветства, като първа стъпка в тази посока, съсредоточаването на вниманието върху еврозоната в Годишния доклад за напредъка на Комисията относно състоянието на изпълнение на Лисабонската стратегия;
29.
Подчертава нуждата от засилване на управлението и на процеса на европейска интеграция, по-специално в рамките на Еврозоната, тъй като това е единственият начин за справяне със световните икономически предизвикателства; призовава поради тази причина Съвета и Комисията да гарантират занапред, че годишният доклад относно Еврозоната ще съдържа набор от препоръки, които да предлагат инструменти за обстоен диалог между различните органи на Общността, които участват в заздравяването на икономическото управление на Съюза;
30.
Напомня необходимостта от засилване на ефективността на Лисабонската стратегия чрез консолидиране на съдържанието и графика на инструментите за икономическа политика, които все още са разгърнати поотделно, като целта е интелигентна стратегия на растеж, която допълнително се съсредоточава върху докладването и оценката в областта на националните програми за реформи, но същевременно включва и националните програми за стабилност и сближаване;
31.
Изразява увереност, че Еврогрупата следва да се споразумее за пътна карта относно нещата, които да се постигнат в Еврозоната през следващите две години; вярва, в интерес на по-силното икономическо координиране, че Еврогрупата следва да се насочи от неформална към по-официална институционална рамка, която да включва съответната инфраструктура;
Външно представителство
32.
Подчертава, че еврото се очертава като втората най-важна международна валута след американския долар; по-специално, счита, че широката употреба на еврото на международните пазари на облигации е ключов елемент за международната роля на еврото; изразява съжаление, че Еврогрупата, Комисията и ЕЦБ продължават да бъдат представлявани в много различна степен в различните международни институции и форуми; отбелязва с интерес, че Еврогрупата и Икономическият и финансов съвет на министрите (ECOFIN) са разгледали предложения за засилване на външното представителство на еврозоната и за подобряване на вътрешното координиране на външната сцена; счита за нужни последващи стъпки преди външното представителство на Еврозоната да бъде съразмерно с нейното нарастващо значение за глобалната икономика; счита, че предпоставка за общо външно представителство е наличието на действителна обща икономическа политика в рамките на еврозоната; подчертава отново, че най-добрият вариант за представителство на еврото на международни финансови форуми и в международни институции остава създаването на единно председателство на Еврозоната;
o o
o
33.
Възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на председателя на Еврогрупата, Съвета, Комисията и Европейската централна банка.
