P6_TA(2007)0073
Трансгранично здравно обслужване
B6-0098/2007
Резолюция на Европейския парламент от 15 март 2007 г. относно дейността на Общността по осигуряване на трансгранично здравно обслужване
Европейският парламент
, –
като взе предвид съобщението на Комисията "Консултация относно дейността на Общността в областта на здравните услуги" ( SEC(2006)1195 /4),
–
като взе предвид член 152 от Договора за ЕO,
–
като взе предвид решенията на Съда на Европейските общности по дела Decker (C-120/95, 28 април 1998 г.), Kohll (C-158/96, 28 април 1998 г.), Geraets-Smits & Peerbooms (C-157/99, 12 юли 2001 г.), Vanbraekel (C-368/98, 12 юли 2001 г.), IKA (C-326/00, 25 февруари 2003 г.), Müller-Fauré & van Riet (C-385/99, 13 май 2003 г.), Inizan (C-56/01, 23 октомври 2003 г.), Leichtle (C-8/02, 18 март 2004 г.) и Watts (C-327/04, 16 май 2005 г.,)
–
като взе предвид резолюцията на Европейския парламент от 9 юни 2005 г., относно мобилността на пациентите и напредъка на здравното обслужване в Европейския съюз ОВ C 124 E, 25.5.2006 г., стр. 543.
–
като взе предвид въпроса, изискващ устен отговор B6-0013/2007 на Комисията по околната среда, здравеопазването и безопасността на храните съгласно член 108 от своя правилник,
–
като взе предвид член 108, параграф 5 от своя правилник,
А.
като има предвид, че здравните услуги са изключени от Директива 2006/123/EО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите във вътрешния пазар ОВ L 376, 27.12.2006 г., стр. 36.
,
Б.
като има предвид, че към момента в Европейския парламент се обсъжда проектодоклад относно въздействието и последствията от изключването на здравните услуги от Директива 2006/123/EО;
В.
като има предвид, че Съдът на Европейските общности е произнесъл поредица от решения от 1998 г. насам, позволяващи на пациентите да се предвижват свободно в търсене на медицинско обслужване и грижи и по този начин прилагайки принципа на свободното движение към възстановяването на медицински разходи, извършени в чужбина;
Г.
като има предвид, че Съдът първоначално постанови, че да се възстановяват разходи, извършени в друга държава-членка, като се изисква предварително разрешение за извършването им, трябва да бъде считано за пречка за предоставянето на услуги, но след това доразви принципите по отношение на възстановяването на разходи и необходимостта от предварително разрешение;
Д.
като има предвид, че системите за здравно обслужване в Европейския съюз са основани на принципите за солидарност, равенство и общодостъпност, с цел да се гарантира, че всички хора, независимо от техните доходи, социално положение и възраст, ще получат подобаващи висококачествени грижи;
Е.
като има предвид, че практиките, свързани с осигуряването на здравно обслужване варират от държава на държава;
1.
Приветства инициативата на Комисията да даде ход на процедура по консултация относно най-добрата форма за дейност на Общността с оглед на осигуряване на рамка за трансграничните аспекти на здравното обслужване;
2.
Припомня задължението по Договора за осигуряване на високо равнище на защита на човешкото здраве във всички политики на Общността; освен това припомня и член 95, параграф 3 от Договора за ЕО, който полага правната основа за касаещи здравето мерки за вътрешния пазар; следователно счита за необходимо да се създаде законова рамка за осигуряване на трансгранично здравно обслужване, което най-добре да гарантира навременния достъп на пациентите до подходящо и висококачествено здравно обслужване, развитието на осигуряването на трансгранично здравно обслужване и стабилността на финансирането на здравното обслужване;
3.
Изтъква, че трансграничните аспекти на здравното обслужване покриват както мобилността на пациентите и мобилността на лицата, работещи в здравното обслужване, така и осигуряването на здравно обслужване от друга държава; също така изтъква, че решенията на Съда изрично засягат проблема, касаещ правата на пациентите да търсят здравно обслужване в чужбина и впоследствие разходите им да се възстановяват по техните национални здравноосигурителни схеми;
4.
Следователно счита, че гарантирането на правна сигурност, с оглед на възстановяването на разходите за трансгранично здравно обслужване е един от приоритетните въпроси не само за пациентите, но и за националните здравноосигурителни системи и за осигуряващите здравно обслужване; подчертава необходимостта да се изяснят процедурите и условията за възстановяване на разходите в различни случаи;
5.
Настоятелно приканва Комисията да разработи общовалидни принципи и основни насоки за здравното обслужване, с цел да гарантира безопасността на пациента; застъпва също така мнението, че развитието на хармонизирани здравни показатели (като стандарти за изследвания на кръвта) на общностно равнище е изключително важно за подобряването на обмена на най-добри практики, по-специално между здравните работници;
6.
Счита, че ЕС трябва да играе важна роля в подобряването на достъпа на пациентите до информация относно трансграничната мобилност на пациентите, като координира сътрудничеството между държавите-членки в тази област;
7.
Счита, че мобилността на пациентите трябва винаги да е въпрос на свободен избор на пациента и, че никакъв натиск не трябва да влияе върху упражняването на свободата на избор на пациента;
8.
Подчертава необходимостта да се гарантира безопасността на пациентите при всички обстоятелства, независимо къде и как се осигурява здравното обслужване; призовава за яснота относно отговорностите на органите по контрол на осигуряващите здравно обслужване и за ефективна обмяна на информация между националните органи относно регистрацията и дисциплинарния статус на здравните работници; счита за необходимо да се създаде механизъм за оплаквания за небрежно отношение в осигуряването на трансгранично здравно обслужване;
9.
Изтъква, че в почти всички случаи здравното обслужване и медицинските грижи изискват последващо наблюдение, което може да продължи дълго време; признава необходимостта от ясни правила по разделянето на задачите и отговорностите между осигуряващите здравно обслужване по време на различните етапи на лечение и грижи;
10.
Счита, че въвеждането на правна рамка на общностно равнище е най-добрия начин за гарантиране на правна сигурност за пациентите, националните системи за здравно осигуряване и частните лица и организации, осигуряващи здравно обслужване; вярва, че това е и най-добрият начин за подобряване на оптималното ползване на здравни ресурси и ускоряване достъпа до лечение;
11.
Счита, че е необходимо в тази общностна рамка да се включи обща харта за правата на пациентите, с цел да се гарантира, че тези права на практика се упражняват в собствената страна и извън нейните граници;
12.
Счита за необходимо в рамката да се включи механизъм за събиране на данни и обмяна на информация между националните органи относно осигуряващите здравно обслужване, тяхната регистрация и дисциплинарен статус, и достъпното експертно мнение; също така вярва, че създаването на мрежа от европейски центрове за справка би донесло значителна полза за лечението на заболявания;
13.
Счита, че с оглед безопасността на пациентите, е необходимо с тази правна рамка да се въведе задължение за националните органи да обменят информация относно регистрацията и дисциплинарния статус на осигуряващите трансгранично здравно обслужване;
14.
Отправя призив към държавите-членки да предприемат подход от типа "на едно гише" по отношение на процедурите за оплаквания на пациентите;
15.
Призовава Комисията да обърне специално внимание на информирането на пациентите относно техните права и задължения и да въведе подходящи разпоредби в законодателното си предложение;
16.
Счита, че бъдещата общностна рамка може да осигури възможност да се дадат повече права на европейските граждани като пациенти, както и да насърчи държавите-членки да развият техните системи за здравно осигуряване;
17.
Възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Комисията, Съвета и на правителствата и парламентите на държавите-членки.
