7.3.2011 B7-0171/2011 ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ за приключване на разисквания по изявление на заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност
съгласно член 110, параграф 2 от Правилника за дейността
относно южните съседи на ЕС и по-специално Либия, включително хуманитарните аспекти
Kristiina Ojuland
,
Marielle De Sarnez
,
Marietje Schaake
,
Sonia Alfano
,
Leonidas Donskis
,
Edward McMillan-Scott
,
Alexandra Thein
,
Ramon Tremosa i Balcells
от името на групата ALDE
PE459.714v01-00 B7‑0171/2011 Резолюция на Европейския парламент относно южните съседи на ЕС и по-специално Либия, включително хуманитарните аспекти
Европейският парламент,
– като взе предвид Женевската конвенция от 28 юли 1951 г. и Протокола от 31 януари 1967 г. относно статута на бежанците,
– като взе предвид Конвенцията на Африканския съюз за регулиране на специфичните аспекти на бежанските проблеми в Африка от септември 1969 г., по която Либия е страна от 17 юли 1981 г.,
– като взе предвид Африканската харта за правата на човека и народите и протокола към нея за основаване на Африкански съд по правата на човека и народите, ратифицирани от Либия съответно на 26 март 1987 г. и 19 ноември 2003 г.,
– като взе предвид Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-специално член 19, параграф 2 от нея,
– като взе предвид Резолюция 62/149 на Общото събрание на ООН от 18 декември 2007 г., в която се призовава за мораториум върху прилагането на смъртното наказание, и Резолюция 63/168 от 18 декември 2008 г., в която се призовава за прилагането на Резолюция 62/149 на Общото събрание на ООН,
– като взе предвид Меморандума за разбирателство, подписан съвместно от члена на Комисията Ferrero-Waldner и секретаря по европейски въпроси El Obeidi на 23 юли 2007 г.,
– като взе предвид заключенията на Съвета от 15 октомври 2007 г. и официалното започване на преговорите за рамково споразумение между ЕС и Либия на 12 и 13 ноември 2008 г.,
– като взе предвид заключенията на Съвета от 21 февруари 2011 г. относно събитията в южните съседи на ЕС,
– като взе предвид забележките на върховния представител на ЕС Катрин Аштън от 22 февруари 2011 г., направени в края на нейното посещение в Египет, а именно че временно се прекратяват преговорите с либийските органи за рамково споразумение между ЕС и Либия,
– като взе предвид изявлението на върховния представител Катрин Аштън от 23 февруари 2011 г. относно Либия, нейните забележки покрай неофициалното заседание на министрите на отбраната от 25 февруари 2011 г., нейното изказване от името на ЕС на 27 февруари 2011 г. относно резолюцията на Съвета за сигурност на ООН и последните събития във връзка с положението в Либия, нейната реч пред Съвета по правата на човека на ООН от 28 февруари 2011 г.,
– като взе предвид съобщението за пресата от 22 февруари 2011 г. на Съвета за сигурност на ООН относно Либия и единодушно приетата резолюция на специалния докладчик за Либия от 26 февруари 2011 г. (Резолюция 1970/2011 на Съвета за сигурност на ООН),
– като взе предвид решението на Съвета на Европейския Съюз от 28 февруари 2011 г. за прилагане на Резолюция 1970/2011 на Съвета за сигурност на ООН,
– като взе предвид решението на Съвета на Европейския съюз от 2 март 2011 г. за приемане на регламент за прилагане на неговото решение от 28 февруари относно санкциите срещу Либия, влязло в сила с публикуването му в Официален вестник на 3 март 2011 г.,
– като взе предвид решението на председателя на Европейския съвет от 1 март 2011 г. за свикване на извънредно заседание на Европейския съвет в петък 11 март 2011 г. в светлината на събитията в южните съседи на ЕС, и по-специално Либия,
– като взе предвид своите предишни резолюции относно Либия, и по-специално своята резолюция от 17 юни 2010 г. относно екзекуциите в Либия и своята препоръка до Съвета от 20 януари 2011 г. относно продължаващите преговори за рамково споразумение между ЕС и Либия ( 2010/2268(INI) ,
– като взе предвид член 110, параграф 2 от своя правилник,
A. като има предвид, че след демонстрациите в съседните страни, в които се призоваваше за свобода и дълбоки реформи, на 15 февруари започнаха протести в град Бенгази, които се разшириха и обхванаха градовете Al Bayda, Al-Quba, Darnah и Az Zintan; като има предвид, че протестиращите поеха контрола над множество градове, по-специално в източна Либия,
Б. като има предвид, че повечето демонстрации, мобилизирали протестиращите срещу правителството, бяха посрещнати с брутален отпор от силите на режима, включително чрез военновъздушните сили на Либия и хеликоптерни атаки срещу демонстрантите, както и че се прибягва до наемници, чуждестранни бойци и освободени затворници с цел потушаване на вълната от протести,
В. като има предвид, че до този момент представители на режима на най-високо равнище многократно разпалват омраза чрез публични изявления, заплашват протестиращите, организират контра-демонстрации и предупреждават за „кланета”, ако протестите продължат,
Г. като има предвид, че на 22 февруари 2011 г. Арабската лига изключи временно либийските делегации от своите заседания, осъждайки по този начин използването на сила срещу населението от страна на силите на Муамар Кадафи,
Д. като има предвид, че насилствената и брутална реакция на режима срещу либийското население доведе до дезертирането не само на множество войници в страната, но и до оставката на членове на режима,
Е. като има предвид, че след приемането от ВКБООН с консенсус на резолюция относно положението на правата на човека в Либия на петнайсетата извънредна сесия на 25 февруари, в която се осъждат грубите и систематични нарушения на правата на човека в Либия и се посочва, че някои от тях могат да се разглеждат като престъпления срещу човечеството, Общото събрание на ООН реши на 2 март 2011 г. да прекрати временно членството на Либия във ВКБООН, по препоръка на самия ВКБООН,
Ж. като има предвид, че в отговор на резолюцията от 26 февруари 2011 г. на Съвета за сигурност на ООН относно Либия, в която се решава положението да се отнесе до Международния наказателен съд, прокурорът на Международния наказателен съд започна на 3 март 2011 г. разследване на предполагаеми престъпления срещу човечеството, извършени в Либия, включително от Муамар Кадафи и членове на близкото обкръжение; като има предвид, че резолюция 1970 на Съвета за сигурност на ООН разрешава същевременно всички страни членки на ООН да конфискуват и да се разпореждат с военни материали,
З. като има предвид, че решението на Съвета на Европейския съюз от 28 февруари 2011 г. налага допълнителни ограничителни мерки, и по-специално визова забрана и замразяване на активите, срещу отговорните за насилствените мерки срещу гражданското население в Либия, прилагайки по този начин резолюцията на Съвета за сигурност на ООН от 26 февруари,
И. като има предвид, че САЩ изпратиха в Средиземно море два от военните си кораби, включително щурмови кораб-амфибия, за да следят събитията в Либия,
Й. като има предвид, че продължаващото насилие и бруталното потисничество в Либия водят до нарастващ бежански поток по границата между Либия и Тунис, като голяма част от бежанците са работници мигранти от Египет и от Северна Африка и държавите на Юг от Сахара, а също така и либийски граждани; като има предвид, че според различни източници в Либия се намират около 80 000 пакистанци, 50 000 граждани на Бангладеш и 2000 непалци; като има предвид, че размерът на масовото бягство се очаква значително да нарасне през следващите дни и седмици; като има предвид, че Италия, Франция, Испания, Обединеното кралство, Германия и Белгия обявиха своите намерения да изпратят бойни кораби и самолети по границата между Тунис и Либия, най-вече с цел улесняване на евакуацията на египетските граждани към Египет,
К. като има предвид, че на извънредния Европейски съвет от 11 февруари 2011 г. се очаква да бъде щателно разгледан доклада на върховния представител и на Комисията относно бързото адаптиране на инструментите на ЕС, както и доклада на върховния представител относно подпомагането на процесите на преход и трансформация,
1. изразява дълбоката си загриженост за положението в Либия и твърдо осъжда бруталното потискане на мирните демонстрации, включително безразборните въоръжени нападения срещу мирни граждани, които доведоха до смъртта на хиляди мирни граждани и голям брой ранени; осъжда насърчаването на враждебност срещу мирното население, изразено на най-високо равнище от режима на Муамар Кадафи и неговия син Сейф ал-Ислам;
2. изцяло подкрепя Резолюция 1970 на Съвета за сигурност на ООН, в която се осъждат грубите и систематични нарушения на правата на човека в Либия и се призовава въпросът да бъде отнесен до Международния наказателен съд, като същевременно се налага оръжейно ембарго на страната, забрана за пътуване и замразяване на активите на семейството на Муамар Кадафи; твърдо подкрепя започването от прокурора на Международния наказателен съд на разследване на предполагаеми престъпления срещу човечеството, извършени от Муамар Кадафи и приближените му;
3. призовава ВП/ЗП и Съвета в рамките на Резолюция 1970 и Резолюция 1674 на Съвета за сигурност на ООН относно отговорността за защита на населението, при координирани действия с ООН Арабската лига и Африканския съюз, внимателно да обмислят установяването на забранена за полети зона, имаща за цел да възпрепятства режима да обстрелва населението;
4. изразява своята твърда подкрепа за борбата на либийския народ за свобода, демократични реформи и поставяне край на авторитарния режим; призовава ЕС да започне диалог с опозиционните сили и да им оказва подкрепа в освободената област, за да се облекчи положението на населението и да се отговори на неговите основни хуманитарни нужди, включително от медицинска помощ;
5. изцяло подкрепя решението на Съвета по правата на човека на ООН да изпрати независима международна комисия в Либия, която да разследва нарушенията на международното право в областта на правата на човека, както подкрепя и решението на Общото събрание на ООН от 2 март 2011 г. за временно прекратяване на членството на Либия в Съвета по правата на човека на ООН;
6. изразява съжаление от липсата на бърза реакция от Съвета на насилствените репресии в Либия, по-конкретно по отношение на координацията на евакуирането на жители на ЕС и неотложната нужда от хуманитарна помощ за либийския народ, както и по отношение на приемането на подходящо целенасочени санкции; отбелязва, във връзка с това, неотдавнашните мерки и инициативи, предприети от някои държави-членки на ЕС, допринесли за евакуирането на египетски работници мигранти в Египет;
7. изразява дълбока загриженост предвид разрастването на хуманитарната криза, тъй като повече от 170 000 чужденци мигранти бягат от насилието в Либия, много от които остават блокирани на границата между Либия и Тунис, а други – в бежански лагери в Тунис, Египет и Нигерия; настоятелно призовава институциите на ЕС и държавите-членки да мобилизират необходимите средства за справяне с тази извънредна ситуация и да намерят правилния отговор за подкрепа за тези, които бягат от смъртта и преследването и за тези, които се борят за свобода и демокрация в Либия;
8. приветства решението на Съвета от 28 февруари 2011 г. за забрана на доставките на оръжия, муниции и свързано оборудване за Либия ; изтъква, че според независими източници през 2009 г. Италия е доставила на либийското правителство леко въоръжение на стойност 79 милиона евро и че това въоръжение ежедневно се използва от либийските полиция и армия за потушаване на мирните демонстрации на либийското население; подчертава, че Белгия, България, Португалия, Франция, Германия и Обединеното кралство също са продавали оръжие на Либия – от малко и леко въоръжение до самолети и оборудване за електронно заглушаване и че тези доставки противоречат на някои от критериите на Кодекса за поведение на ЕС;
9. призовава Съвета да провери във връзка с това дали са налице нарушения в Кодекса за поведение на ЕС относно износа на оръжия и да възприеме строги мерки за гарантиране на пълното спазване на въпросния кодекс от всички държави-членки;
10. приветства същевременно решението за замразяване на активите на либийския диктатор Муамар Кадафи и на 5 от членовете на неговото семейство, както и на други 20 лица, отговорни за тежките репресии срещу цивилното население след 15 февруари; призовава за бърза и точна проверка на тези активи;
11. заема становището, че след като временното правителство установи контрол над положението Върховният представител/заместник-председател и Комисията следва подпомогнат либийските органи при създаването на попечителски фонд, в който да се събират всички приходи от продажбите на нефт и газ, като се установят ясни и прозрачни правила за неговото управление с оглед на това да се извлича полза за цялото население;
12. призовава Върховния представител/заместник - председател да ускори координацията с държавите-членки, за да се уеднаквят европейските действия спрямо Либия и да се предотврати ненужно дублиране;
13. изтъква, че наличието на избори и конституция са условие за стабилността на демокрацията; припомня, че ЕС има значителен опит в оказването на подкрепа за развитието на конституционни структури и принципите на правовата държава посредством неговите мисии за управление на кризи, по-специално в Косово и Афганистан, и че наблюдава и подкрепя редица избори; призовава ВП/ЗП да започне подготовка на ЕС за включване и оказване на подкрепа за южните съседи, като подкрепя по-специално установяването на принципи на правовата държава, законодателни, конституционни и изборни предпоставки за стабилна демокрация в района;
14. изразява подкрепа за предложението на САЩ да се разгледа вероятността за изпращането на Муамар Кадафи в изгнание и призовава държавите-членки да преценят възможностите за реализирането на това предложение;
15. приветства решението на ЕС да се отменят преговорите с Либия относно рамково споразумение, което включва сътрудничество в областта на миграцията и убежището;
16. строго осъжда двустранното споразумение Италия и Либия за приятелство, партньорство и сътрудничество; подчертава, че това споразумение е в нарушение на международните конвенции, по-конкретно относно процедурите за получаване на убежище и настоятелно призовава Италия възможно най-скоро да предоговори споразумението с временните либийски органи, като го приведе в съответствие с международното право;
17 . отправя строга критика към някои правителства на ЕС, които се обявиха против бързото приемане на решение за налагане на санкции срещу либийския режим и приканва тези страни, които имат много близки отношения с режима, да използват привилегированите си отношения и да накарат Кадафи незабавно да се откаже от властта;
18. призовава Комисията и държавите-членки на ЕС да изградят един напълно нов диалог със средиземноморските държавите-партньори, с цел да приемането на Евро-средиземноморски пакт за мобилност, предвид факта, че европейската миграционна политика по принцип не може да разчита на сътрудничество с авторитарни режими; подчертава, че подобна преразгледана политика би могла още повече да засили подкрепата на ЕС за текущия процес на преход към демокрация;
19. призовава, във връзка с това, Комисията да осигури всички необходими средства за оказване на подкрепа на органите на Тунис и Египет, за да преодолеят текущата хуманитарна криза, пред която е изправено в особена степен населението, бягащото от Либия население към границите с Египет и Тунис; призовава Комисията да подпомогне международните и гражданските организации в техните хуманитарни акции;
20. призовава Съвета да постигне бърз напредък за създаването на ефективна система на ЕС в областта на убежището, която да се основава на международното право, принципите на доброто управление и солидарността;
21. призовава държавите-членки да обявят своите капацитети за приемане, за да се задейства Директивата за временна закрила,201/55/ЕО и за да се сподели отговорността за преместването на лица, закриляни от този план, в други държави-членки на ЕС и призовава Съвета без повече отлагания да приеме Съвместната програма на ЕС за презаселване, за да се приведе в действие предвидената схема за презаселване; припомня, че общата политика в областта на убежището, имиграцията и контрола на външните граници се ръководи от принципа на солидарността и на справедливото разпределение на отговорностите между държавите-членки, включително и във финансовата област;
22 . призовава институциите на ЕС и държавите -членки да бъдат готови за възникването на положение от извънреден характер и да мобилизират подходящи средства, както на европейски, така и на национално равнище, като не преувеличават риска от масов прилив на бежанци с цел получаването на средства от ЕС за справяне с настоящото положение, което може да се окаже едновременно притегателен фактор, създаващ неразумно истерия, както и демонстрация на липса на реална подкрепа за тези, които се борят за демокрация и бягат от смъртта и преследванията в Либия; счита, че обявяването за престъпници на незаконни мигранти, избягали от вълнения, преследвания и смърт, не е правилният отговор, който ЕС следва да дава в подобно кризисно положение и призовава за отмяна на прилагането на подобни мерки;
23. призовава държавите-членки на ЕС да гарантират, че операциите на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз (Frontex), в това число и националните операции, извършвани по море, съгласно принципа на неотблъскване, залегнал в член 19, параграф 2 от Хартата за основните права, не могат да водят до връщането на лица в Либия или друга държава, където животът им е изложен на опасност; призовава държавите-членки на ЕС да одобрят изменение на мандата на Frontex, което да включва специално обучение за служителите на Frontex в областта на законодателството на ЕС и законодателството за международна закрила;
24. призовава Съвета и Комисията, предвид стратегическия преглед на ЕПС, да одобрят необходимите мерки и финансиране, така че Либия да бъде изцяло включена в Европейската политика на съседство и да сподели ценностите, основополагащите принципи и цели на Евро-средиземноморския процес.
