16.1.2008
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА ОБЩА РЕЗОЛЮЦИЯ
внесено съгласно
член 115, параграф 5 от правилника от
– Ari Vatanen, Laima Liucija Andrikienė, Bernd Posselt, Eija-Riitta Korhola и Tadeusz Zwiefka, от името на групата PPE-DE
– Pasqualina Napoletano, Josep Borrell Fontelles, Alain Hutchinson, Marie‑Arlette Carlotti и Glenys Kinnock, от името на групата PSE
– Marios Matsakis, Frédérique Ries и Renate Weber, от името на групата ALDE
– Brian Crowley, Adam Bielan, Hanna Foltyn-Kubicka, Ryszard Czarnecki, Ewa Tomaszewska, Konrad Szymański, Mieczysław Edmund Janowski, Marcin Libicki и Ģirts Valdis Kristovskis, от името на групата UEN
– Marie-Hélène Aubert, Margrete Auken, Raül Romeva i Rueda, Hiltrud Breyer, Carl Schlyter и Jean Lambert, от името на групата Verts/ALE
– Feleknas Uca и Gabriele Zimmer, от името на групата GUE/NGL
вместо предложенията за резолюция, внесени от следните групи:
– Verts/ALE ( B6‑0022/2008 )
– GUE/NGL ( B6‑0030/2008 )
– ALDE ( B6‑0035/2008 )
– UEN ( B6‑0037/2008 )
– PPE-DE ( B6‑0043/2008 )
– PSE ( B6‑0044/2008 )
относно ситуацията в Демократична република Конго и изнасилването като военно престъпление
Резолюция на Европейския парламент относно ситуацията в Демократична република Конго и изнасилването като военно престъпление
Европейският парламент ,
–
като взе предвид своите предишни резолюции относно нарушенията на правата на човека в Демократична република Конго (ДРК),
–
като взе предвид резолюцията на Съвместната парламентарна асамблея на страните от АКТБ и ЕС от 22 ноември 2007 г.,
–
като взе предвид Римския протокол за създаване на Международния наказателен съд, приет през 1998 г., и по-специално членове 7 и 8 от него, които определят изнасилването, сексуалното робство, насилствената проституция, насилственото забременяване и насилственото стерилизиране или всяка друга форма на сексуалното насилие като престъпления срещу човечеството и военни престъпления, които се разглеждат като форма на изтезание и тежко военно престъпление, независимо дали тези действия се извършват систематично или не, по време на международни или вътрешни конфликти,
–
като взе предвид 24-ия доклад на Генералния секретар на ООН относно мисията на Организацията на обединените нации в Демократична република Конго от 14 ноември 2007 г.,
–
като взе предвид декларацията на мисията на ООН в ДР Конго от 27 юли 2007 г.,
–
като взе предвид изданието на Human Rights Watch ‘Възобновяване на кризата в Северно Киву‘ от м. октомври 2007 г.,
–
като взе предвид изданието на Human Rights Watch ‘В търсене на правосъдие: наказателното преследване на сексуалното насилие по време на войната в Конго‘ от м. март 2005 г.,
–
като взе предвид доклада на Amnesty International за 2007 г.,
–
като взе предвид подкрепения от ООН План за действие в хуманитарната област в Демократична република Конго за 2008 г. от 11 декември 2007 г.,
–
като взе предвид изданието ‘Новини и анализи в хуманитарната област‘ на Службата за координация на хуманитарните въпроси към ООН от 13 декември 2007 г.,
–
като взе предвид член 115, параграф 5 от своя правилник,
А.
като взе предвид, че войната и размириците в източната част на Демократична република Конго доведоха до сексуалното насилие срещу жени в широки и обезпокояващи мащаби, извършвано както от въоръжени бунтовнически групи, така и от правителството, армията и полицията,
Б.
като има предвид, че жените в Източно Конго са обект на систематични нападения в безпрецедентни мащаби и че, според заместник-генералния секретар на ООН по хуманитарните въпроси, сексуалното насилие в Конго е най-тежкият подобен случай в света,
В.
като има предвид, че изнасилвания се извършват и в изселнически лагери, където много цивилни граждани са потърсили убежище от боевете, принудили над 400 000 души да напуснат своите домове и села само през 2007 г.,
Г.
като има предвид, че, според специалния представител на ООН, жестокостите спрямо жени са съсредоточени в сферата на изнасилванията, груповите изнасилвания, сексуалното робство и убийствата, чиито дълбоки последици включват физическото и психическо унищожение на жените,
Д.
като има предвид, че, съгласно Плана за действие в хуманитарната област в Демократична република Конго за 2008 г., през 2007 г. е съобщено за 32353 случая на изнасилване, като тази цифра най-вероятно е представлявала малка част от общия брой,
Е.
като има предвид, че резолюция 1325 на Съвета за сигурност на ООН подчертава отговорността на всички държави за слагане край на безнаказаността и за наказателно преследване на лицата, отговорни за престъпления срещу човечеството и военни престъпления, включително свързаните със сексуално и друг вид насилие срещу жени и момичета,
Ж.
като има предвид, че изнасилването изглежда се използва като метод за унижаване на жените пред техните семейства и общности и по този начин за посегателство на целостта, духа и сплотеността на тези общности,
З.
като изразява тревога, че жените и момичетата, жертви на изнасилване, страдат от широкоразпространена социална дискриминация и са отхвърлени от техните семейства и общности, като в същото време извършителите остават безнаказани, което е още една причина само в малка част от случаите жертвите да съобщават за изнасилването,
И.
като изразява дълбока загриженост от недостатъчните усилия за провеждане на задълбочено разследване на подобни престъпления, от липсата на мерки за защита на свидетелите, жертвите и техните семейства, от отсъствието на информация относно случаите, както и на подходящи медицински грижи за жертвите,
Й.
като има предвид, че новият закон относно сексуалното насилие, приет от парламента на ДРК през 2006 г., който е насочен към ускоряване на процедурата при наказателно преследване на случаи на изнасилване и налагане на по-строги наказания, до този момент не е довел до особени резултати,
К.
като има предвид съвместна декларация на Руанда и ДРК, подписана в Найроби на 10 декември 2007 г., с оглед намиране на всестранно решение на проблема за присъствието на въоръжени групи в провинция Киву, отговорни за извършване на сексуално насилие и други нарушения на правата на човека,
Л.
като има предвид, че дългогодишният въоръжен конфликт е довел до 4 милиона преки и непреки жертви и е предизвикал изселването на най-малко 1,5 милиона души, повечето от които жени и деца, както и разрушаването на социално-икономическата инфраструктура на ДРК,
1.
строго осъжда употребата на изнасилването като оръжие за водене на война и припомня, че Международният наказателен съд има юрисдикция над такива деяния, както и Демократична република Конго;
2.
особено настоятелно призовава да се докладва за извършени деяния, свързани със сексуално насилие над жени, техните извършители да се откриват, преследват по съдебен път и наказват в съответствие с националното и международното наказателно право;
3.
призовава правителството на Демократична република Конго да сложи край на безнаказаността и да прилага новия закон, приет от парламента му, който забранява сексуалното насилие и определя по-тежки наказания за извършителите;
4.
настоятелно призовава международната общност да предприеме всички необходими мерки за подпомагане на съответните национални органи при разследването на тези деяния и подвеждането на виновните лица под съдебна отговорност;
5.
призовава ЕС да отпусне значителни финансови средства за осигуряване на медицинска, правна и социална помощ на жертвите на сексуално насилие и за предоставяне на повече права на жените и девойките като средство за предотвратяване на следващи случаи на сексуално насилие;
6.
призовава всички военни сили, участващи в конфликти в източната част на Демократична република Конго, да зачитат правата на човека и международното право в областта на хуманитарната дейност, да преустановят всякакви нападения над жени и други цивилни лица и да разрешат на агенциите за хуманитарна дейност да оказват помощ на жертвите;
7.
официално призовава ЕС и ООН да признаят изнасилването, насилственото забременяване, сексуалното робство и всички други форми на сексуално насилие като престъпления срещу човечеството, тежки военни престъпления и вид изтезание, без значение дали те се извършват по систематичен начин;
8.
призовава всички държави-членки на ООН, които изпращат служители за мироопазващата дейност на Мисията на Организацията на обединените нации в Демократична република Конго (MONUC), да разследват всички жалби за сексуално насилие и сексуална експлоатация, особено тези, които засягат непълнолетни лица, и възможно най-бързо да изправят пред съда лицата, извършили сексуално насилие; поради това призовава да бъдат засилени правомощията на Мисията на Организацията на обединените нации в Демократична република Конго (MONUC), що се отнася до защитата на цивилните лица от сексуално насилие;
9.
призовава ООН, Африканския съюз, ЕС и останалите партньори на Демократична република Конго да сторят всичко възможно, за да се задейства ефективен механизъм за мониторинг и документиране на случаите на сексуално насилие в Демократична република Конго, и да осигурят ефективна и адекватна помощ и защита на жените, особено в източната част на ДР Конго;
10.
изразява дълбоката си загриженост относно това, че сексуалното насилие предизвиква масово напускане на селските райони, и подчертава, че систематичното сексуално насилие, както и цялостната "култура на сексуално насилие" разрушават всички обществени мрежи и представляват истинска заплаха за нацията;
11.
приветства откриването на конференцията в Гома (Северно Киву), посветена на мира, сигурността и развитието, и изразява надежда, че прекратяването на враждебните действия по време на конференцията ще бъде първата крачка към изграждането на доверие между воюващите страни; настоятелно призовава участниците да обърнат внимание на въпроса за сексуалното насилие над жени и девойки и да се ангажират с подвеждането на извършителите под съдебна отговорност;
12.
призовава Европейската комисия да предостави подкрепа, включително финансова помощ, за провеждането на мирна конференция в Киву, с цел да се даде възможност на населението да вземе участие в процеса на търсене на трайни решения;
13.
призовава правителството на ДР Конго и Мисията на Обединените нации в ДР Конго (MONUC) да гарантират подходящо равнище на сигурност за членовете на хуманитарни организации;
14.
възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Комисията, на правителствата на държавите-членки на ЕС, на правителствата на ДР Конго и на държавите от района на Големите езера, на институциите на Африканския съюз и на генералния секретар на ООН.
