A6-0042/2009
3.2.2009
ДОКЛАД
относно взаимното допълване и координирането на политиката на сближаване и мерките за развитие на селските райони
(2008/2100(INI))
Комисия по регионално развитие
Докладчик:
Wojciech Roszkowski
PE 412.207v03-00
СЪДЪРЖАНИЕ
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ..........................3
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ.............................................................................................12
СТАНОВИЩЕ на комисията по земеделие и развитие на селските райони 15
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ...................................20
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ
относно взаимното допълване и координирането на политиката на сближаване и мерките за развитие на селските райони
( 2008/2100(INI) )
Европейският парламент ,
– като взе предвид член 158 и член 159 от Договора за ЕО,
– като взе предвид Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 г. за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд
ОВ L 210, 31.07.2006 г., стр. 25. , и по-специално член 9 от него,
– като взе предвид Регламент (EО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР)
ОВ L 277, 21.10.2005 г., стр. 1. ,
– като взе предвид Решение 2006/702/ЕО на Съвета от 6 октомври 2006 г. относно стратегическите насоки на Общността за сближаване
ОВ L 291, 21.10.2006 г., стр. 11. ,
– като взе предвид Решение 2006/144/ЕО на Съвета от 20 февруари 2006 г. относно стратегическите насоки на Общността за развитие на селските райони (период на програмиране от 2007 г. до 2013 г.)
ОВ L 55, 25.02.2006 г., стр. 20. ,
– като взе предвид териториалната програма на ЕС и първия план за действие за прилагане на териториалната програма на Европейския съюз,
– като взе предвид подготовката на Зелена книга относно териториалното сближаване от страна на Комисията,
– като взе предвид анализа на Европейската мрежа за наблюдение на териториалното планиране (ESPON), озаглавен „Тенденции на териториалното развитие. Сценарии за Европа“,
– като взе предвид член 45 от своя правилник,
– като взе предвид доклада на комисията по регионално развитие и становището на комисията по земеделие и развитие на селските райони (А6–0042/2009),
А. като има предвид, че понятието селски райони беше определено от Организацията за икономическо сътрудничество, като дефиницията му включва характеристики като ниска гъстота на населението и липса на достъп до услуги и като има предвид, че това определение се използва от Комисията, за да се установят и очертаят целите за развитие на тези райони,
Б. като има предвид, че между селските райони в отделните държави-членки съществуват големи разлики и като има предвид, че докато селските зони в някои региони и държави-членки преживяха демографски и икономически растеж, жителите на много от тези зони мигрират към градските зони или търсят преквалификация, като това създава огромно предизвикателство за селските райони,
В. като има предвид, че селските райони обхващат до 80% от територията на ЕС,
Г. като има предвид, че потребностите на смесените селски райони, които се характеризират с икономическа структура, подобна на тази на градските райони, разположени в близост до тях, се различават от потребностите на райони, които са преобладаващо селски, периферни или изолирани,
Д. като има предвид, че една от целите на Съюза е да насърчава икономическия и социален напредък и висока степен на трудова заетост и постигането на балансирано и устойчиво развитие,
Е. като има предвид, че икономическото, социалното и териториалното сближаване на ЕС може да се подобри чрез икономическо развитие, насърчаването на възможностите за осигуряване на трудова заетост в селските и градски райони, и чрез осигуряване на равен достъп до обществени услуги,
Ж. като има предвид, че реформата на структурната политика за периода 207-2013 г. доведе до промени в структурата на фондовете и принципите за предоставянето на помощ в рамките на тази политика, както и до създаване на нов Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), обвързан с общата селскостопанска политика (ОСП) и отделен от политиката на сближаване,
З. като има предвид, че програмите LEADER вече са показали в миналото, как чрез инструментите на регионалната политика успешно може да бъде насърчавано развитието на селските райони;
И. като има предвид, че от ключово значение за успеха на ЕЗФРСР е осигуряването на взаимна допълняемост на действията, съфинансирани от ЕЗФРСР, и действията, съфинансирани от структурните фондове, тоест правилно координиране на помощта, предоставяна чрез различните фондове, в частност Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), Кохезионния фонд и Европейския социален фонд, както и осигуряване на взаимното им допълване,
Й. като има предвид, че създаването на ЕЗФРСР, отделянето на средствата за развитие на селските райони от обхвата на политиката на сближаване и широкообхватната перспектива за регионално развитие, може да доведе до дублиране на някои цели (например опазване на околната среда, транспорт и образование) или до тяхното пълно пренебрегване,
К. като има предвид, че непрекъснатият трансфер на фондове между Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и ЕЗФРСР води до несигурност в планирането както за земеделските производители, така и за организаторите на проекти за развитие на селските райони;
Л. като има предвид, че с оглед на бюджетните ограничения, съществува риск наличното финансиране в рамките на ЕФРР в значителна степен да бъде използвано за повишаване на стопанската конкурентоспособност в по-големите градски центрове или най-активните региони, а средствата от ЕЗФРСР да бъдат съсредоточени върху подобряването на конкурентоспособността на селското стопанство, което продължава да бъде двигателят на селските райони, и също така върху неселскостопански дейности и за развитие на МСП в селските райони, поради което е необходима по-тясна координация, за да се гарантира, че всички райони са обхванати,
М. като има предвид, че МСП, най-вече микропредприятията и занаятчийските предприятия, играят съществена роля за поддържането на икономическия и социалния живот на селските райони и осигуряването на тяхната стабилност,
Н. като има предвид, че целите на политиката за развитие на селските райони не трябва да противоречат на целите от Лисабон, ако това развитие се основава на прилагането на механизма за относителна конкурентоспособност (по-добро съотношение разходи-ефективност), в частност в местното преработване на хранителни продукти и във връзка с развитието на малки и средни предприятия (МСП) и на инфраструктура и услуги, като например туризъм, образование или опазване на околната среда,
О. като има предвид, че следва да се признава естествената връзка между и допълване на селскостопанската политика и политиката за развитие на селските райони,
1. Отбелязва, че традиционно използваните критерии за разграничаване на селските от градските райони (по-ниска гъстота на населението и равнище на урбанизация) не винаги са достатъчни, за да предоставят "пълна картина"; следователно счита, че следва да се проучи възможността за добавянето на допълнителни критерии и призовава Комисията да осъществи анализ и да направи конкретни предложения в тази област;
2. Счита, че с оглед на големите различия между селските райони в различните държави-членки и тъй като тези райони представляват над 80% от територията на ЕС, е необходимо да се приеме и приложи надлежно ориентиран и интегриран подход за устойчиво развитие на тези райони, като целта е да се преодолеят съществуващите неравенства и да се насърчи икономическата динамика на градските и селски райони; подчертава необходимостта да се отпусне подходящо финансиране за съответните действия;
3. В тази връзка припомня, че всички региони в Съюза като цяло, включително селските и отдалечените райони, следва по принцип да се облагодетелстват от еднакви възможности за развитие, за да се избегне по-нататъшното териториално изключване на областите, които са в най-необлагодетелствано положение;
4. Подчертава, че голяма част от възможностите за развитие на селските райони, по-специално за млади мъже и жени, биват възпрепятствани поради затруднения достъп до обществени услуги, отсъствието на работни места и възрастовата пирамида;
5. Подчертава, че в определени региони не съществуват алтернативни решения за конкретни форми на селскостопанско производство и че често тези форми трябва да бъдат съхранявани на всяка цена за целите на екологичната и регионална политика, в частност в отдалечените и планинските региони, които са засегнати от опустиняване;
6. Припомня, че Европейският съвет от Гьотеборг, състоял се на 15 и 16 юни 2001 г., разшири целите от Лисабон, така че да включват понятията устойчивост и сближаване, и политиката за развитие на селските райони е насочена към устойчиво селско стопанство, поддържането на неселскостопански дейности в тези райони, оптимизиране на възможностите за местно развитие, опазване на околната среда, балансирано регионално планиране и развитие на малките и средни предприятия;
7. Счита, че правилното прилагане на политиката в областта на развитие на селските райони с оглед на дългосрочното устойчиво развитие на селските райони изисква да бъдат взети предвид в необходимата степен природните ресурси и специфичните характеристики, включително защитата, укрепването и управлението на селското наследство и развитието на връзки и взаимодействия с градските зони;
8. Подчертава също така необходимостта от оценка на областите на алтернативна стопанска дейност и на възможностите, които тези области предоставят за диверсификация на професионалната дейност на населението;
9. Вярва, че бъдещите въпроси, свързани със селските райони, изискват една балансирана политика на развитие, която интегрира всички икономически и социални участници, включително малките и средни предприятия в сферата на производството и услугите, при отчитане на тяхната роля за интегрираното развитие на регионите;
10. Счита, че в случая с новите държави-членки политиката за развитие на селските райони трябва да има за цел подобряването на ефикасността на селското стопанство и намаляването на различията в степента на развитие между селото и града, наред с другото посредством подпомагането на неземеделски дейности - цел, която може да бъде постигната чрез използване на структурните фондове;
11. Приветства амбициозните стремежи, заявени на втората Европейска конференция по въпросите на развитието в селските райони, проведена в Залцбург през 2003 г., но изразява съжаление относно значителното намаляване на финансирането за втория стълб на Общата селскостопанска политика (ОСП), предвидено в последните финансови перспективи, което води до риск от неефективност и създаване на разделение между селскостопанските производители и жителите на селските райони;
12. Посочва, че е необходимо разработването на последователна, дългосрочна стратегия за развитие на селските райони, с цел улесняване на най-ефективното и ефикасно използване на всички налични средства;
13. Призовава държавите-членки и регионалните органи в сътрудничество с Европейската комисия и в партньорство с всички компетентни власти и органи, представляващи гражданското общество да изготвят прозрачна, дългосрочна, устойчива стратегия за развитие на селските райони на равнището на държавите-членки и техните райони по такъв начин, че да е възможно ясно определяне на приоритетите и целите в развитието на селските райони и да се гарантира приспособяването, координацията и взаимното допълване на помощни средства от различни налични източници за тяхното постигане;
14. Призовава Комисията, държавите-членки и органите на регионално управление да гарантират прякото участие на организациите, представляващи МСП, микропредприятия и занаятчийски предприятия, за да определят техните приоритети с цел да отговорят най-добре на потребностите и очакванията на тези предприятия;
15. Признава, че политиката в областта на развитие на селските райони играе изключително важна роля за определянето и преодоляването на специфичните проблеми на селските райони и счита, че установяването на ЕЗФРСР за втори стълб на ОСП представлява опит за постигане на гъвкав, стратегически, тематичен и интегриран подход за предоставяне на отговор на разнообразието от ситуации и мащабът на предизвикателствата, пред които са изправени селските райони на ЕС, и за опростяване на финансовите процедури и гарантиране, че средствата са фокусирани върху тези райони;
16. Припомня, че държавите-членки бяха призовани да подготвят за текущия програмен период два стратегически документа: национален стратегически план за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) и национална стратегическа референтна рамка за регионална политика (Структурни фондове); припомня, че държавите-членки бяха призовани да мобилизират взаимодействие и да създадат оперативни координационни механизми между различните фондове; изразява съжаление, че при този процес акцентът беше поставен основно върху осигуряването на разграничаване между различните фондове и програми, а не върху създаването на взаимодействие от тях;
17. Счита, че ефикасността на политиката за развитие на селските райони може да бъде постигната единствено ако мерките, приложени по ЕЗФРСР и политиката за регионално развитие са координирани и допълващи се, така че да се избегне дублиране на финансирането и пропуски; отбелязва със загриженост недостатъчната координация в отделните държави-членки между тези действия по време на настоящия период на програмиране; следователно призовава Комисията да предложи реформи, имащи за цел осигуряване на по-добра координация в областта на планирането и прилагането на мерки, съфинансирани в рамките на политиката на сближаване и ОСП; признава, че реформата на ОСП след 2013 г. и структурните фондове на ОСП ще предоставят възможност за преоценка на отношенията между развитието на селските райони, от една страна и селскостопанската политика и политиката на сближаване, от друга.
18. Признава, че първостепенната роля на политиката за развитие на селските райони е да продължава да подкрепя населението на селските райони и да гарантира на селското население достоен жизнен стандарт;
19. Счита, че подходът на разделяне на развитието на селските райони от политиката на сближаване със създаването на ЕЗФРСР следва да бъде наблюдаван много внимателно, за да се оцени истинското въздействие върху развитието на селските райони; отбелязва, че новата система беше въведена през 2007 г. и че следователно е твърде рано да се достигне до каквито и да е заключения относно бъдещето на тази общностна политика;
20. Изтъква, че един от приоритетите на политиката за развитие на селските райони е да предлага мерки, които не водят до това населението на тези райони да изостави селскостопанската дейност и които, наред с другото, насърчават конкурентоспособните стопанства, производството на органични продукти и традиционни висококачествени храни и напитки, например;
21. Отбелязва с интерес, че ос 3 и ос 4 (ЛИДЕР) от втория стълб на общата селскостопанска политика (политика за развитие на селските райони), която представлява 15% от общите разходи по ЕЗФРСР, се отнасят до неселскостопанските дейности, които основно са съсредоточени върху разнообразяването на икономиките на селските райони; счита, че като се има предвид характера на интервенциите, финансирани съгласно тези оси, които приличат на някои дейности, финансирани по структурните фондове, има риск от припокриване на политики;
22. Изтъква, обаче, необходимостта да се отчитат перспективите основно на населението, заето в селското стопанство, което следва да остане основна цел на мерките за подкрепа по политиката за развитие на селските райони;
23. Изтъква необходимостта от подкрепа на младите селскостопански производители, за да останат при земите си, дори ако не са заети само със селскостопанска дейност, като им се предоставят стимули за развиване и на други дейности, като например аграрен туризъм и укрепване на МСП в селските райони;
24. Счита, че политиката за развитие на селските райони може да бъде постигната само, ако получи съответно финансиране, което се оползотворява съгласно приоритетите, определени за селските райони и че фондовете, набрани чрез модулация следва винаги да бъдат разпределяни обратно на действащи селскостопански общности;
25. Счита, че координирането на структурната политика и мерките за развитие на селските райони дава възможност за осъществяване на проекти с по-голяма европейска добавена стойност; вижда в това възможност за дългосрочно трайно стабилизиране на селските райони, напр. чрез инфраструктурни мерки или чрез мерки за опазване на околната среда;
26. Призовава Комисията да представи подробни данни и прогнози относно използването на ЕЗФРСР и структурните фондове в селските райони, както и да проучи взаимодействието, което може да бъде създадено между ЕЗФРСР и структурните фондове от гледна точка на достъпното финансиране в селските райони;
27. Призовава Комисията да направи оценка, дали програмите по регионалната политика могат да допринесат за това, на земеделските производители да се предложат надеждни приходи, напр. чрез извършване на дейности по опазване на околната среда, опазване на природата и дейности по управление на ландшафта;
28. Подчертава, че устойчивото развитие, равнището на доходи на глава от населението, достъпността, достъпът до обществени блага и услуги и обезлюдяването на селските райони са сред най-големите предизвикателства по отношение на политиката на сближаване, а тези цели могат да бъдат осъществявани най-ефективно, като в селските райони, наред с другите мерки, бъдат подкрепяни икономическите дейности;
29. Призовава Комисията и държавите-членки системно да вземат предвид селските зони в политиките на ЕС и да предоставят подходяща подкрепа за проекти за развитие на човешкия капитал, най-вече чрез предоставяне на възможности за обучение за предприемачи в областта на селскостопански и неселскостопански дейности в селските райони, като особен акцент бъде поставен върху младите жени с цел насърчаване на заетостта и разкриване на работни места;
30. Изтъква, че развитието в селските райони изисква по-голямо внимание и подкрепа за опазването на природния и обработваемия ландшафт, екотуризъм, производството и използването на възобновяеми източници на енергия и местни инициативи като местни схеми за осигуряване на качество на хранителните продукти и пазари на местните земеделски производители;
31. Подчертава ролята на малките и средни предприятия за развитието на селските райони, а също и техния принос за изравняване на разликите на равнище местни региони и общности; призовава Комисията, държавите-членки и регионалните и местни органи да поставят акцент върху укрепването на конкурентоспособността като подкрепят и други производствени сектори и засилват предприемачеството в селските райони, по-конкретно като премахнат административните, законови и програмни бариери, като предоставят подходяща инфраструктура, свързана с високите технологии и увеличат стимулите за започване на нови предприемачески дейности, и като също предложат повече подкрепа за неселскостопанските дейности, като същевременно насърчат икономическата диверсификация в тези райони;
32. Още веднъж обръща вниманието на Съвета, Комисията, държавите-членки и органите на местно управление, във връзка с огромното предизвикателство, което представлява очакваното закриване на няколко милиона малки предприятия в селските райони, което ще окаже значително въздействие върху заетостта и следователно, върху стабилността на селските зони; призовава да бъдат предприети всички мерки, на всички равнища, в тясно сътрудничество с икономическите и социални партньори;
33. Отбелязва, че трудностите при прилагането на политиката на развитие на селските райони произлизат от факта, че секторните политики и политиката на териториално сближаване са в конфликт помежду си, както и икономическите и социални аспекти на тези два вида политики, и от голямото разнообразие на възлагане на отговорности и политическа координация на системите, използвани в държавите-членки, в тази връзка, още веднъж подчертава необходимостта от създаване на взаимодействие между ЕЗФРСР и структурните и кохезионни фондове, и призовава Комисията да подкрепя националните, регионални и местни органи за правилното разбиране на възможностите, предлагани чрез тези финансови инструменти; призовава държавите-членки да осигурят диалог между управителните органи, така че да създадат взаимодействие между мерките, финансирани чрез различни фондове и да укрепят тяхната ефективност;
34. Счита, че реформата във финансирането на селските райони трябва да бъде предшествана от задълбочени проучвания на Комисия за оценка на всички секторни политики, които оказват въздействие върху селските райони, особено ОСП и регионалната политика в контекста на политиката на сближаване и изготвяне на набор от най-добри практики в областта на цялостната политика на развитие на селските райони;
35. Призовава Съвета да организира обща неформална среща на министрите, отговарящи за земеделието и регионалната политика, на която да бъдат обсъдени най-добрите средства за координиране на политиката на сближаване и мерки за развитие на селските райони и да покани на тази среща консултативните органи на ЕС (Комитета на регионите и Европейския икономически и социален комитет), както и представители на регионалните и местни органи;
36. Изисква Комисията в срок до 2011 г. да създаде работна група на високо равнище като част от "здравната проверка" (health check) на ОСП, която да представи предложения за гарантиране на бъдещето на икономиката на селските райони и на всички жители на тези райони след 2013 г.;
37. Призовава Комисията да въведе или да укрепи истинско управление или споразумения за партньорство на всички равнища, като включи пряко всички фактори, включително МСП и микропредприятията, както и икономическите и социални партньори, с цел да определи приоритетните действия, който в най-голяма степен отговарят на потребностите от развитие на селските територии;
38. Отбелязва, че процесът на развитие на селските райони е необходимо да се свърже с интересите на крайградските области и да се координира тясно с подкрепата за развитието на градовете и подчертава факта, че няма достатъчно и функционално взаимно свързване на политиките на развитие на селските райони и градовете;
39. Признава потенциала на селските райони за положителен принос към околната среда чрез ангажирането им в щадящи околната среда дейности и разработването на алтернативни енергийни източници като биогорива, особено като се имат предвид четирите нови предизвикателства, очертани в политиката за развитие на селските райони при здравната проверка, като био-разнообразие и възобновяеми енергийни източници;
40. възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Съвета и на Комисията.
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ
Реформата на структурната политика в периода 2007–2013 г. донесе със себе си и промени в структурата на фондовете и принципите на разпределяне на средства с тяхна помощ.
Една от важните промени беше създаването на новия Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (EЗФРСР) в рамките на Общата селскостопанска политика (ОСП).
Докато в рамките на финансовата перспектива за периода 2000–2006 г. средствата за развитие на селските райони бяха обвързани със структурните фондове и политиката на сближаване – отделно от средствата за ОСП, при новата финансова перспектива за 2007–2013 г. ЕЗФРСР представлява дял от финансирането за ОСП и поради тази причина вече не е свързан с политиката на сближаване.
Целта на законодателя, при отделянето на ЕЗФРСР от останалите структурни фондове и обвързването му с ОСП, беше да се улесни използването на средствата от този фонд и приемането на интегриран подход по отношение на селските райони.
Ключът към успеха на тези промени обаче беше правилното координиране на помощта, предоставяна чрез различните фондове, в частност Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), Кохезионния фонд и Европейския социален фонд, както и взаимното им допълване.
След въвеждането на тези промени възниква въпросът дали в действителност това разделение води до по-ефективно използване на наличното финансиране?
Обвързването на финансирането за общата селскостопанска политика (ОСП) и за развитието на селските райони (РСР) само привидно опростява бюджетната схема. В действителност, това означава изнасяне на средствата, предназначени за неселскостопански цели, извън обхвата на политиката на сближаване и по-широката перспектива на регионалното развитие и в резултат, води или до дублиране на някои цели (напр. опазване на околната среда и образование) или до това те да не бъдат застъпени в нито една от двете политики.
Следователно, с оглед на съществуващите бюджетни ограничения, съществува риск наличното финансиране в рамките на ЕФРР в значителна степен да бъде използвано за повишаване на стопанската конкурентоспособност в по-големите градски центрове или най-активните региони, а средствата от ЕЗФРСР да бъдат съсредоточени върху подобряването на конкурентоспособността на селското стопанство.
При това положение разходите за подкрепа на неселскостопански дейности и развитие на МСП в селските райони ще се озоват в пространството между двата фонда и няма да бъдат покривани от нито един от тях.
В селските райони също може да се получи недостиг на финансови средства за осигуряване на основни обществени услуги и инвестиции в инфраструктурата, които се предполага да се осигурят донякъде от Кохезионния фонд.
В този контекст е особено необходимо да бъде изготвена прозрачна, дългосрочна стратегия за развитието на селските райони на национално и местно равнище, така че да бъде възможно ясно да се определят развойните приоритети и цели и съответно към тях да бъдат приспособени средствата за финансова подкрепа от различните налични източници.
Обвързването на втория стълб с политиката на сближаване същевременно изисква тясно координиране на дейностите на национално равнище.
Освен това е необходимо да бъдат проучени допълнителните фактори, които влияят върху развитието и начините за финансиране в областта на развитието на селските райони.
1. Все още не е дадено точно определение на понятието „селски райони“. Това означава, че когато говорим за развитие на селските райони, е изключително важно да се замислим върху това, по какъв начин те могат да бъдат определени съобразно техните характеристики и развойни цели.
Селските райони винаги са се различавали от градските с по-ниска гъстота на населението, различна структура на заетостта, по-ниско равнище на доходите и по-лош достъп до обществени блага. От гледна точка на териториалното сближаване, по-ниската гъстота на населението не следва да бъде решаваща характеристика.
Една от целите на Съюза за развитие е модернизирането на социалните структури, включително тази на заетостта. Следователно социалното сближаване може да бъде увеличено чрез уподобяване на структурите на заетостта в селските и градските райони. Следователно равнището на доходите и достъпът до обществени блага продължават да бъдат най-голямото предизвикателство по отношение на териториалното сближаване, а тези цели могат да бъдат осъществени най-ефективно, като се подкрепят неселскостопански дейности в селските общности. Същевременно финансирането, предназначено за развитие на селските райони, следва да не води до намаляване на преките плащания за селскостопанските производители.
2. В близките години могат да се очакват значителни промени в общата селскостопанска политика на Европейския съюз. Прегледът на състоянието на ОСП би могъл да предостави първата възможност за извършване на промени. При досегашните спорове във връзка със структурата на ОСП преобладаваше възгледът, че това финансиране засилва разнообразието на икономиката на ЕС, но не позволява повишаване на нейната конкурентоспособност. С оглед на настоящата финансова политика на ЕС, такава гледна точка отчасти има основание, но в действителност това зависи от начина, по който се изразходват финансовите средства на Съюза. По-специално, целите на политиката за развитие на селските райони не трябва да противоречат на целите от Лисабон, ако това развитие не се основава на прилагането на механизма за относителна конкурентоспособност (по-добро съотношение разходи-ефективност), в частност в местната хранително-вкусова промишленост и развитието на инфраструктура и услуги, като например туризъм, образование и опазване на околната среда.
3. В рамките на ЕЗФРСР бяха определени следните приоритети за периода 2007–2013 г.: 1. Подобряване на конкурентоспособността на селскостопанския сектор и горското стопанство. 2. Подобряване на състоянието на околната среда и селските райони. 3. Подобряване на качеството на живот в селските области и насърчаване на диверсификацията. 4. Създаване на капацитет на местно равнище за заетост и диверсификация (ЛИДЕР). В същото време възниква въпросът дали вторият стълб на ОСП следва да остане „политически коректен“ механизъм за непряка подкрепа на селското стопанство? Или такова финансиране следва да бъде насочвано към бенефициери от селските райони с дейност извън селскостопанския сектор и бенефициери, които остават в селските райони, но се прехвърлят от селскостопанския сектор към други сфери на професионална заетост? Дали ако развитието на селските райони се задържи в обхвата на ОСП, това не би лишило селскостопанските производители от досегашните начини за финансиране от Съюза?
4. Един от главните спорни въпроси в разискванията за ОСП ще се отнася до равнището на преките плащания за селското стопанство (І-ви стълб) и равнището на съфинансиране от национални източници, докато се полагат усилия за запазване на общностния характер на ОСП. Заслужава да бъде обсъдено предложението на Комисията за намаляване на директните плащания за големи стопанства и за укрепване на втория стълб на ОСП, а именно развитие на селските райони, чрез увеличаване на степента на модулацията.
5. Трудностите в прилагането на политиката за развитие на селските райони възникват в резултат на отделянето на секторните политики от политиката на териториално сближаване, както и на икономическите и социалните аспекти на тези политики. Това обяснява защо до този момент се поставя видим акцент на разделението на отговорностите, а не на координирането на дейностите. В същото време целта на координационния процес следва да бъде именно осигуряването на комбиниран подход в използването на средствата. В отделните държави-членки съществуват няколко модела за координиране на дейности, които са свързани с разпределението на финансови средства за мерки, предназначени за развитие на селските региони. Към настоящия момент е трудно да се каже, че дадено решение на национално равнище може да служи като пример за останалите държави. Изглежда, че политическата воля би могла да изиграе по-голяма роля за постигането на успех, отколкото други организационни решения.
Поради тази причина прилагането на отворен координационен подход към този аспект на сътрудничеството на общностно равнище може да бъде подходящо решение на въпроса.
Същевременно, следва изрично да се подчертае, че политиката за развитие на селските райони оказва огромно влияние върху териториалното сближаване. Ето защо изглежда необосновано да се разделят мерките за развитие на селските райони и политиката на сближаване и регионално развитие. Тази политика би могла да подкрепи неселскостопанските аспекти на развитието на селата в много по-голяма степен от ОСП, като например преквалификацията на лица за работа в други области на икономиката с по-добра производителност.
При все това, включването на политиката за развитие на селските райони в политиката на сближаване и регионално развитие е възможно единствено при условие, че за развитието на селските райони се разпределят достатъчно финансови средства и че те ще бъдат използвани съобразно приоритетите, определени по отношение на селските райони.
11.9.2008
СТАНОВИЩЕ на комисията по земеделие и развитие на селските райони
на вниманието на комисията по регионално развитие
относно допълняемостта и координирането на политиката за сближаване и мерките за развитие на селските райони
( 2008/2100(INI) )
Докладчик по становище:
Bernadette Bourzai
ПРЕДЛОЖЕНИЯ
Комисията по земеделие и развитие на селските райони приканва водещата комисия по регионално развитие да включи в предложението за резолюция, което ще приеме, следните предложения:
1. счита, че при отделянето на средства от структурните фондове за целите на Лисабонската стратегия за програмния период 2007-2013 г. трябва да се отчитат особеностите на отделните региони, тъй като съществува опасност то да се извършва в ущърб на целите за териториално сближаване и намаляване на регионалните различия;
2. подчертава, че политиката за развитие на селските райони следва да съпровожда и допълва механизмите на Общата селскостопанска политика (ОСП), като отчита общите цели на ОСП, например увеличаването на селскостопанското производство, подпомагането на доходите в селското стопанство, стабилизирането на пазарите и гарантирането на доставките и на достатъчността на хранителните продукти;
3. подчертава, че съществува опасност селските райони да се адаптират трудно към тази нова ориентация на регионалната политика поради специфичните си характеристики: застаряващо население, затруднен достъп до тези райони поради недостатъчно добре развити съобщителни и транспортни мрежи, непрестанен отлив на население от селските райони, по-ниско равнище на квалификация на населението в селските райони, липсата на инфраструктура и обществени услуги, многообразието на дейностите, извършвани от работещите в селските райони, липсата на технически условия за осъществяване на проекти и на центрове за ноухау, включващи предприятия, учебни заведения и научноизследователски институти;
4. в тази връзка припомня, че всички региони в Съюза като цяло, включително селските и отдалечените райони, следва по принцип да се ползват от еднакви възможности за развитие, за да се избегне по-нататъшното задълбочаване на териториалното изключване на областите в най-необлагодетелствано положение;
5. подчертава, че в многобройни селски райони възможностите за развитие, по-специално тези, които се предлагат за младите и за жените, биват ограничавани поради затруднения достъп до обществени услуги, липсата на работни места и възрастовата пирамида на населението;
6. подчертава, че в някои региони не съществуват алтернативни решения за определени форми на селскостопанско производство и че често тези форми трябва да бъдат съхранявани на всяка цена за целите на екологичната и регионална политика, в частност в отдалечените селски или планинските райони, засегнати от опустиняване;
7. припомня, че Европейският съвет от Гьотеборг, състоял се на 15 и 16 юни 2001 г., разшири целите на Лисабонската стратегия, така че да включват понятията устойчивост и сближаване, и че целта на политиката за развитие на селските райони е именно устойчиво селско стопанство, поддържането на неселскостопански дейности в тези райони, оптимизиране на възможностите за развитие на селските райони, опазване на околната среда, балансирано териториално устройство и развитието на малките и средни предприятия;
8. подчертава, че устойчиво и балансирано териториално развитие може да бъде успешно единствено когато взаимодействието между селските райони и градовете – например в областта на образованието, интеграцията, снабдяването с храни, обработката на отпадъците, потреблението на енергия и опазването на околната среда – се основават върху балансирано представяне на интересите на селските и градските райони; подчертава също така, че за тази цел на отношенията град-село следва да бъдат посветени специални програми;
9. вярва, че бъдещите въпроси, свързани със селските райони, изискват балансирана политика на развитие, която интегрира всички икономически и социални участници, включително малките предприятия и микропредприятията в сферата на производството и услугите, при отчитане на тяхната роля за интегрираното местно развитие;
10. счита, че по отношение на новите държави-членки политиката за развитие на селските райони трябва по-специално да има за цел подобряването на ефикасността на селското стопанство и намаляването на различията в степента на икономическо развитие между селото и града, наред с другото посредством подпомагането на неселскостопанските дейности - цел, която може да бъде постигната най- вече чрез използване на структурните фондове;
11. счита, че ролята на Съюза се състои в улесняването, по-специално в новите държави-членки, на преструктурирането на селското стопанство, на устойчивото икономическо и социално развитие и на балансираното отношение между града и селото;
12. приветства амбициозните стремежи, заявени на втората Европейска конференция по въпросите на развитието на селските райони, проведена в Залцбург през 2003 г., но изразява съжаление относно значителното намаляване на финансирането за втория стълб на ОСП, предвидено в последните финансови перспективи, което води до риск от неефективност и създаване на разделение между селскостопанските производители и жителите на селските райони;
13. счита, че в новите държави-членки, с цел да им бъде дадена възможност да консолидират своите селскостопански структури, консолидирането на втория стълб не трябва да се осъществява чрез прехвърляне на средства от първия стълб, а чрез предоставяне на средства за програмите за развитие на селските райони от структурните фондове и от Кохезионния фонд;
14. препоръчва на Комисията да извърши оценка за отделните региони на всички инструменти, използвани за прилагането и финансовото изпълнение на програмния период на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) , Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) и Европейския социален фонд (ЕСФ), за да се увери, че разпределянето на средствата позволява на селските райони да се развиват по най-добрия възможен начин;
15. отново отправя искането на Парламента за подробен анализ на предимствата за различните икономически селскостопански или неселскостопански участници от селските райони, както и на получените резултати, по-специално по отношение на създаването и запазването на работни места; призовава отново Комисията да предприеме подробно проучване за всички региони, което да позволи изясняването на необходимостта от подпомагане на тези участници с оглед последователност при определяне на основите на новата политика за селските райони;
16. счита, че е необходимо да се засили управлението и партньорството посредством по-добро съгласуване между обществените органи и всички икономически и социални партньори на европейско, национално и местно равнище с цел определяне, прилагане и наблюдение на местните политики за селските райони;
17. предлага, от началото на започващия през 2014 г. период на финансиране, да се полагат усилия за насочване на структурните фондове в по-голяма степен към интересите на селските райони, както и да се превърне политиката на финансиране в рамките на втория стълб на ОСП в интегрирана политика за развитие на селските райони, надхвърляща селскостопанския сектор; призовава за засилване по този начин на взаимодействието между ОСП и политиката за сближаване; признава необходимостта от по-добро съгласуване на тези две политики, с цел да се засили взаимодействието и взаимодопълването между политиката за регионално развитие и политиката за развитие на селските райони, като по този начин се постига едно всеобхватно и интегрирано изпълнение на техните цели;
18. посочва, че е необходимо разработването на последователна и дългосрочна политика за развитие на селските райони, с цел улесняване на най-ефективното и ефикасно използване на всички налични средства;
19. изисква Комисията в срок до 2011 г. да създаде, в рамките на извършването на оценка на състоянието на ОСП, работна група на високо равнище, която да представи предложения за гарантиране на бъдещето на икономиката на селските райони и на всички жители на тези райони след 2013 г.
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ
Дата на приемане
10.9.2008
Резултат от окончателното гласуване
+:
–:
0:
31
1
Членове, присъствали на окончателното гласуване
Bernadette Bourzai, Niels Busk, Luis Manuel Capoulas Santos, Giuseppe Castiglione, Giovanna Corda, Albert Deß, Constantin Dumitriu, Michl Ebner, Ioannis Gklavakis, Lutz Goepel, Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf, Esther Herranz García, Lily Jacobs, Elisabeth Jeggle, Heinz Kindermann, Stéphane Le Foll, Mairead McGuinness, Rosa Miguélez Ramos, James Nicholson, Neil Parish, María Isabel Salinas García, Agnes Schierhuber, Willem Schuth, Alyn Smith, Andrzej Tomasz Zapałowski
Заместник(ци), присъствал(и) на окончателното гласуване
Katerina Batzeli, Gábor Harangozó, Astrid Lulling, Hans-Peter Mayer, Catherine Neris, Markus Pieper, Kyösti Virrankoski
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ
Дата на приемане
20.1.2009
Резултат от окончателното гласуване
+:
–:
0:
46
0
2
Членове, присъствали на окончателното гласуване
Emmanouil Angelakas, Stavros Arnaoutakis, Elspeth Attwooll, Jean Marie Beaupuy, Rolf Berend, Jana Bobošíková, Victor Boştinaru, Wolfgang Bulfon, Giorgio Carollo, Antonio De Blasio, Gerardo Galeote, Iratxe García Pérez, Eugenijus Gentvilas, Monica Giuntini, Ambroise Guellec, Jim Higgins, Филиз Хакъева Хюсменова, Mieczysław Edmund Janowski, Румяна Желева, Gisela Kallenbach, Tunne Kelam, Евгени Кирилов, Miloš Koterec, Constanze Angela Krehl, Florencio Luque Aguilar, Jamila Madeira, Sérgio Marques, Yiannakis Matsis, Miroslav Mikolášik, James Nicholson, Jan Olbrycht, Maria Petre, Markus Pieper, Pierre Pribetich, Giovanni Robusti, Wojciech Roszkowski, Grażyna Staniszewska, Catherine Stihler, Andrzej Jan Szejna, Oldřich Vlasák, Vladimír Železný
Заместник(ци), присъствал(и) на окончателното гласуване
Domenico Antonio Basile, Brigitte Douay, Madeleine Jouye de Grandmaison, Zita Pleštinská, Samuli Pohjamo, Richard Seeber
