ОКОНЧАТЕЛЕН
A6-0128/2007
10.4.2007
ДОКЛАД
относно годишния доклад за 2006 г. за състоянието на правата на човека по света и политиката на ЕС по този въпрос
(2007/2020(INI))
Комисия по външни работи
Докладчик:
Simon Coveney
PE 384.496v02-00
СЪДЪРЖАНИЕ
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ..........................3
ANNEX I..................................................................................................................................34
ANNEX II.................................................................................................................................61
ANNEX II. LIST OF RESOLUTIONS.....................................................................................61
ANNEX III................................................................................................................................69
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ
относно годишния доклад за 2006 г. за състоянието на правата на човека по света и политиката на ЕС по този въпрос
( 2007/2020(INI) )
Европейският парламент ,
– като взе предвид осмия годишен доклад на ЕС за правата на човека
Документ на Съвета 13522/1/06 г. (2006 г.),
– като взе предвид членове 3, 6, 11, 13 и 19 от Договора за създаване на Европейския съюз и членове 177 и 300 от Договора за създаване на Европейската общност,
– като взе предвид Всеобщата декларация за правата на човека и всички относими международни инструменти по въпросите на правата на човека
Вж. приложението към този доклад. ,
– като взе предвид Устава на Обединените нации,
– като взе предвид всички конвенции на ООН за правата на човека и факултативните протоколи към тях,
– като взе предвид влезлия в сила на 1 юли 2002 г. Римски статут на Международния наказателен съд (МНС) и резолюциите си, свързани с МНС
OВ C 379, 7.12.1998, стр. 265; OВ C 262, 18.9.2001, стр. 262; OВ C 293 E, 28.11.2002, стр. 88; OВ C 271 E, 12.11.2003, стр. 576. ,
– като взе предвид Конвенцията на Съвета на Европа за действия срещу трафика на хора и плана на ЕС за 2005 г. за най-добри практики, стандарти и процедури за борба и предотвратяване на трафика на хора
ОВ С 311, 9.12.2005, стр. 1. ;
– като взе предвид Протокол № 13 към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (ЕКЗПЧ) относно премахването на смъртното наказание при всички обстоятелства,
– като взе предвид Конвенцията на Обединените нации срещу изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отношение или наказание,
– като взе предвид Хартата на Европейския съюз за основните права
ОВ С 364, 18.12.2000, стр. 1. ,
– като взе предвид Споразумението за партньорство между страните от АКТБ и ЕС и неговото преразглеждане
OВ L 317, 15.12.2000, стр. 3; OВ L 209, 11.8.2005, стр. 27. ,
– като взе предвид предишните си резолюции относно правата на човека по света,
– като взе предвид своята резолюция от 16 март 2006 г. относно резултатите от преговорите за Съвета на ООН по правата на човека и 62-та сесия на Комисията на ООН за правата на човека (ООНКПЧ)
Приети текстове, P6_TA(2007)0097 . ,
– като взе предвид своята резолюция от 14 февруари 2006 г. за клаузата относно правата на човека и демокрацията в споразуменията на Европейския съюз
ОВ С 290 Е, 29.11.06, стр. 107. ,
– като взе предвид своята резолюция от 1 февруари 2007 г. относно инициативата за всеобщ мораториум върху смъртното наказание
Приети текстове, P6_TA(2007)0018 . ,
– като взе предвид всички резолюции по неотложни случаи, свързани с правата на човека, приети от ЕП,
– като взе предвид своята резолюция от 18 януари 2007 г. относно седмия и осмия годишен доклад на Съвета в съответствие с нормоустановителна разпоредба № 8 от Кодекса за поведение на ЕС при износ на оръжие
Приети текстове, P6_TA(2007)0008 . ,
– като взе предвид заключенията на Форума на ЕС по правата на човека, проведен в Хелзинки през декември 2006 г.,
– като взе предвид Международната конвенция на ООН за защита и насърчаване на правата и достойнството на лицата с увреждания, приета на 13 декември 2006 г., която определя задължение за включване на интересите и проблемите на лицата с увреждания в действия по въпросите на правата на човека по отношение на трети страни,
– като взе предвид Международната конвенция за защита на лицата от насилствено изчезване, приета през декември 2006 г.,
– като взе предвид Насоките на Европейския съюз за насърчаване на спазването на международното хуманитарно право (МХП)
ОВ С 327, 23.12.2005, стр. 4. ,
– като взе предвид член 45 от своя правилник,
– като взе предвид доклада на Комисията по външни работи ( A6‑0128/2007 ),
A. като има предвид, че годишният доклад на Съвета и Комисията на ЕС за правата на човека за 2006 г. предоставя общ преглед на дейността на институциите на Европейския съюз във връзка с правата на човека в ЕС и извън него;
Б. като има предвид, че целта на годишния доклад на Европейския парламент за 2006 г. е да направи преглед, оценка и в определени случаи, да предложи конструктивна критика на дейностите на Комисията и Съвета във връзка с правата на човека, както и на цялостната дейност на Парламента, и по-специално, като привлече вниманието към въпроси, които са били пренебрегнати при извършването на тези дейности,
В. като има предвид, че е необходимо да се признае съществуването на връзка между вътрешната и външната политика на ЕС, доколкото вътрешните постижения на ЕС в областта на правата на човека влияят пряко върху доверието в Съюза и възможността му да реализира ефективна външна политика,
Г. като има предвид, че спазването на правата на човека и демократичната система на управление са по необходимост взаимносвързани, и като има предвид, че спазването на правата на човека трябва да е свързано с насърчаването и прилагането на демократично управление,
Д. като има предвид, че трябва да се положат усилия за отделяне на по-голямо внимание на спазването на основните права на човека, и по-специално на политическите права, при провеждането на преговори за сключване на двустранни или регионални търговски споразумения, дори с важни търговски партньори;
1. Приветства факта, че на световната сцена ЕС играе все по-активна роля за подобряване на състоянието на правата на човека и демокрацията в световен мащаб; също така счита, че последното разширяване на ЕС до 27 държави-членки с 494 млн. жители е засилило глобалното значение на ЕС и по този начин усилията на Съюза за насърчаване на правата на човека и демокрацията са получили по-голяма тежест в международен план;
2. Счита, че трябва да се даде по-голям приоритет на подобряване на възможностите на ЕС за предприемане на действия в отговор на нарушаване на правата на човека от трети страни и, не на последно място, да включи политиката си за правата на човека в политиките на ЕС по отношение на такива страни, включително външното въздействие на вътрешните политики на ЕС;
3. Подчертава за пореден път необходимостта от последователна политика, прилагана от всички държави-членки на ЕС в двустранните им отношения с трети страни, където правата на човека често се нарушават или където е налице реален риск от нарушаването им, и призовава всички държави-членки да се ръководят в двустранните си отношения с подобни страни по начин, съответстващ на политиката на ЕС, особено по отношение полагането на активни усилия за гарантиране спазването на правата на човека;
4. Счита, че напредъкът, постигнат със създаването на Агенцията за основните права, е първата стъпка в отговор на призива на Парламента за установяване на цялостна рамка от правила и институции, които да придадат задължителен характер на Хартата за основните права и да гарантират спазването на системата, предвидена в Европейската конвенция за правата на човека; подчертава факта, че мандатът на Агенцията включва и страните, които са сключили Споразумение за стабилизиране и асоцииране с ЕС; счита, че Агенцията трябва да разполага с правомощия за участие в подпомагането на ЕС при прилагането на неговите външни политики, когато тези политики изискват извършване на оценка на положението с правата на човека в трети страни;
Годишен доклад на ЕС за 2006 г. за правата на човека по света (изготвен от Съвета и Комисията)
5. Подчертава значението на годишния доклад на ЕС за правата на човека за анализа и оценката на политиката на ЕС в областта на правата на човека, и по-специално с цел извеждането на преден план на въпросите за правата на човека като цяло;
6. Приветства публичното представяне на доклада за 2006 г. от Съвета и Комисията на пленарното заседание през декември 2006 г., когато Парламентът връчи ежегодната си награда за свобода на мисълта „Сахаров” на Alexandr Milinkevic, борецът за свобода и демокрация от Беларус; счита, че установяването на тази практика превръща декемврийското пленарно заседание на Европейския парламент в ежегодно централно събитие в дейността на ЕС в областта на правата на човека;
7. Признава многобройните действия на ЕС във връзка с правата на човека в различни части на света, но отново подчертава призива си за задълбочаване на оценката за използването на инструментите и инициативите на ЕС в трети страни; приветства оценките, направени от Съвета и Комисията в доклада; счита, че трябва да се разработи механизъм, който да позволи на членовете на ЕП да получават информация за оценки, направени по конкретни тематични области, като например отделни страни, групи страни и географски райони, но преди всичко, относно проблемни области, свързани със специфични права на човека; счита, че подобен механизъм би позволил на членовете на ЕП да обсъждат резултатите от тези оценки в най-подходящата рамка;
8. Подчертава значението на продължаващите усилия за насърчаване на ролята на правата на човека и демокрацията, както и за съгласуваност и последователност на политиките и действията на Съвета, Комисията, Европейския парламент и държавите-членки на ЕС в областта на правата на човека и демокрацията;
9. Отчита като положително развитие факта, че докладът се стреми справедливо да отбележи дейността на Европейския парламент, но припомня искането си, включено в резолюцията на Парламента от 2006 г. относно правата на човека, за това бъдещите председателства да отчитат в годишните доклади на ЕС начина, по който резолюциите на Парламента, включително неотложните резолюции по случаи на нарушаване на правата на човека, демокрацията и правовата държава са взети предвид от Съвета и Комисията; със задоволство отбелязва напредъка, посочен в параграф 13 по-долу;
10. Подчертава, че в бъдещите годишни доклади за правата на човека Съветът и Комисията трябва да анализират начина, по който се разглежда въпросът за правата на човека в други политики на ЕС, като например общата външна политика и политика за сигурност, както и политиките за развитието, търговията и имиграцията, и други свързани с това политики в областта на външните отношения на ЕС, по-специално в рамките на работните групи на Съвета и в специалните механизми, създадени със споразуменията за сътрудничество; счита, че те трябва да вземат под внимание и решенията на Европейския съд по правата на човека;
11. Призовава Съвета и Комисията да разгледат въпроса за възприемане на подхода, използван от правителствата на някои държави-членки и международни неправителствени организации, и да съставят пълен списък на „страните, предизвикващи особена загриженост” по отношение на нарушаването на правата на човека в контекста на годишния доклад всяка година;
12. Съзнава факта, че най-вече в областта на правата на човека дейностите на ЕС, като например дипломатически стъпки спрямо трети страни, трябва в някои случаи да бъдат поверителни; въпреки това счита, че списък с тези дейности трябва да се включи в годишния доклад, като се оставят възможности за двустранни дипломатически контакти с правителствата, които да се осъществяват при пълна поверителност;
13. Приветства увеличаването на консултациите с Европейския парламент и напредъка към изготвяне на годишен доклад на ЕС, който да представи дейностите на Съвета, Комисията и Европейския парламент, като счита, че Парламентът трябва да продължи да изготвя свой собствен доклад по този въпрос; счита, в този контекст, че в бъдеще едно открито обсъждане в комисии на етап проект ще даде на Парламента възможност да внесе подобрения в точността и съдържанието на доклада;
Действия на Съвета и Комисията в областта на правата на човека на международни форуми
14. Отдава заслуга на отличната работа през 2006 г. на напускащия поста Личен представител по въпросите на правата на човека на Върховния представител, Michael Matthiessen; потвърждава подкрепата си за новоназначения Личен представител на Върховния представител, Riina Kionka, в усилията й да изнесе на преден план и да засили ролята на ЕС на международните форуми по въпросите на правата на човека; очаква Върховният представител, Съветът и всички представители на държавите-членки изцяло да подкрепят работата й по всяко време;
15. Счита, че възможностите на ЕС за предотвратяване, реакция и управление на кризи в момента са недостатъчни; препоръчва изграждането на нова инфраструктура за предотвратяване и управление на граждански конфликти, изискваща проактивни/превантивни мерки, осигуряване на подходящи системи за ранно предупреждение на гражданите, въвеждане на предварително планиране в случай на настъпване на непредвидени обстоятелства, обучение на специализиран персонал за мисиите по управление на международни конфликти и обръщане на по-голямо внимание на насърчаването на общества, при които са налице структурни предпоставки за мирно съжителство;
16. Приканва Комисията да насърчи държавите-членки да подпишат и ратифицират всички основни конвенции за правата на човека на ООН и Съвета на Европа, както и факултативните протоколи към тях; обръща внимание на държавите-членки на ЕС по-специално върху необходимостта от ратифициране на Международната конвенция за защита на правата на всички мигриращи работници и членовете на техните семейства и новоприетата Международна конвенция за защита на всички хора от насилствено изчезване;
17. Признава активното участие на ЕС и неговите държави-членки по въпросите на правата на човека и демокрацията в най-различни международни форуми през 2006 г., включително новоучредения Съвет на ООН за правата на човека (UNHRC), Общото събрание на ООН, Съвета на министрите на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ) и Съвета на Европа;
18. Приветства намерението на Съвета да засили връзките между Европейския съюз и Съвета на Европа; в тази връзка призовава Съвета и Комисията да вземат предвид препоръките, съдържащи се в доклада на Юнкер от 11 април 2006 г., озаглавен „Съветът на Европа - Европейският съюз, единна амбиция за Европейския континент”;
19. Посочва, че новият UNHRC има потенциал да се развие като ценна рамка за многостранните усилия на ЕС в областта на правата на човека, и признава, че през първата година от своето съществуване UNHRC е съставил амбициозна работна програма, включваща преразглеждане и управление на системата от специални процедури, въвеждане и прилагане на общ периодичен преглед, предмет на който ще бъдат всички страни, определяне на собствени методи на работа, насърчаване и защита на правата на човека, особено там, където тези права са нарушени или е налице риск от нарушаването им; въпреки това изразява съжаление, че новият UNHRC не е успял да реагира ефективно на кризи, свързани с правата на човека по света, тъй като много страни са използвали UNHRC като форум за оказване на политически натиск, а не за насърчаване на спазването на правата на човека;
20. Призовава външните министри и председателствата на ЕС да използват политическото си влияние, за да работят по преодоляване на трудностите, с които се сблъсква новият UNHRC; потвърждава необходимостта от ясен политически дневен ред по отношение на действията на държавите-членки в рамките на UNHRC; подчертава, че UNHRC не трябва повече да бъде използван като политически форум за конфликти между различни географски и идеологически блокове в глобален мащаб; следователно настоятелно призовава външните министри и председателствата на ЕС да работят за изграждане на консенсус в рамките на UNHRC, насочен към постигане на по-голяма ангажираност от страна на международната общност в приноса й за решаването на сериозни случаи на злоупотреба с правата на човека и злоупотреби от хуманитарен характер;
21. Отново призовава за сключване на общо споразумение за правата на човека между страните в конфликта в Шри Ланка и улесняването му чрез изпращането на ефективна, независима международна наблюдателна мисия с безпрепятствен достъп до райони, контролирани както от правителството, така и от “Тигрите за освобождение на Тамил Елам”, според препоръката на специалния докладчик на ООН Philip Alston; счита, че ЕС, в качеството си на съпредседател на Токийската донорска конференция, трябва да поеме водеща роля при постигането на консенсус по предложенията, постъпили в UNHRC в тази връзка;
22. Признава, че е необходимо ЕС да използва по-ефективно възможностите си за влияние за насърчаване на значимите въпроси, включени в дневния ред на UNHRC, и по-внимателно да направлява дейностите си за лобиране и целенасочено информиране;
23. Припомня на Съвета цитираната по-горе резолюция на Парламента от 16 март 2006 г., с която се приветства създаването на UNHRC, и призовава ЕС да играе ролята на пионер в тази институция; в тази връзка приветства създаването на механизъм, насочен към провеждането на специални заседания в отговор на неотложни кризи и случаи на нарушения на правата на човека; същевременно изразява безпокойство от и без това високото равнище на политизиране на специалните заседания на UNHRC; призовава за запазване и защита на независимостта на специалните процедури; приветства създаването на общ механизъм за периодични прегледи и в тази връзка призовава за започване на процес на оценка, основаващ се на прилагането на препоръките, направени от независимите механизми на ООН; насърчава ангажирането на независимото гражданско общество по целесъобразност и признава значението на включването на жертвите на нарушенията на правата на човека в интерактивен диалог с международната общност, особено в онези случаи, когато хората не могат да изразят мнението си в техните собствени страни; призовава членовете на UNHRC от ЕС да обясняват гласуването си по всички решения;
24. Подчертава положителната роля, която специалните докладчици могат да играят в структурата на UNHRC, и призовава да продължи подкрепата за подобни специални процедури; въпреки това признава, че за да работят по-ефективно, специалните докладчици трябва да разполагат с нужните финанси и служители; подчертава необходимостта от запазване на независимостта им;
25. Призовава държавите-членки в рамките на двустранните си отношения с UNHRC да дават положителен тласък на дневния ред на UNHRC; признава, че Парламентът и ЕС трябва да продължат да сключват съюзи и извън Женева, особено с влиятелни държави; смята, че парламентът трябва да продължи редовно да присъства на заседанията на UNHRC;
26. Изразява разочарованието си от слабата резолюция на UNHRC за Дарфур; счита, че конфликтът в Дарфур все повече засяга стабилността в Централноафриканския регион и представлява заплаха за международния мир и сигурност; изразява съжаление от факта, че влизането на делегацията на UNHRC в Судан е било възпрепятствано поради неиздаването на визи от компетентните власти; счита, че незабавното спиране на разпространението на насилието и защитата на хората в Дарфур трябва да останат като най-важен приоритет за международната общност; признава също, че дългосрочната сигурност може да се осигури единствено с решаването на политическо равнище на споровете в региона; настоятелно призовава както Съвета, така и Комисията да работят в рамките на UNHRC за изготвяне на обща стратегия за мир, като се включат всички страни; настоятелно призовава Европейския съюз и държавите-членки да използват по-ефективно инструментите, с които разполагат на равнище UNHRC, както и UNHRC да предприеме подходящи и строги мерки за реакция срещу хуманитарната катастрофа в Дарфур след доклада на специалната мисия на UNHRC;
27. Изразява тревогата си във връзка с трудностите, с които се сблъскаха държавите-членки на ЕС при постигане на споразумение с Организацията на ислямската конференция по поредица от резолюции на UNHRC; смята, че продължаващият неразрешен израелско-палестински конфликт е основна пречка за постигане на положително сътрудничество;
28. Изразява загриженост относно последиците за обикновените палестински жители от решението на ЕС за спиране на помощта, предоставяна пряко или посредством Палестинската автономия, като следствие от неуспеха на Автономията да изпълни законовите условия, и настоятелно призовава за разширяване на временния международен механизъм и за продължаване на активното търсене на задоволителен контекст за възобновяване на пряката помощ;
29. Изразява разочарованието си от липсата на положителни резултати от процеса за освобождаване и осигуряване на справедлив процес за петте български медицински сестри и палестинския лекар, които са задържани и осъдени на смърт от либийския режим за умишлено заразяване на деца с вируса на СПИН, въз основа на признания, изтръгнати чрез брутално физическо мъчение;отбелязва, че въпреки текущите усилия на Комисията за разрешаване на въпроса чрез водене на политически диалог и осигуряване на медицинско лечение на заразените деца, либийският режим остава все така упорит по отношение на делото и продължава да разпространява провокативни изявления в медиите; с оглед на това настоятелно призовава Комисията да преразгледа инструментите на политиката си спрямо Либия, така че да намери по-ефективен подход към бързото решаване на въпроса и да сложи край на осемте години агония и скандалното нарушаване на правата на човека;
30. Насърчава членовете на UNHRC, които са и държави-членки на ЕС, да разгледат начините за по-ефективно използване на определеното време за разисквания;
31. Изразява загриженост, че макар работната група за правата на човека към Съвета (COHOM) да е увеличила броя на провежданите заседания, са необходими повече време и ресурси, за да се постигнат целите на ЕС на равнище UNHRC; призовава държавите-членки и Комисията да мобилизират допълнително наличните човешки ресурси в Женева;
32. Настоятелно призовава държавите-членки да не подкрепят за отговорни постове в международни форуми кандидатурата на страни, за които е известно, че са извършвали съществени и системни нарушения на правата на човека и демокрацията; призовава държавите-членки да започнат преговори с влиятелни държави, имащи подобно становище по въпроса, с цел блокиране избора на подобни държави на такива позиции; подкрепя призива от всички страни-кандидатки да се изисква да сътрудничат за прилагане на специалните процедури и другите механизми, създадени от UNHRC; в тази връзка призовава още веднъж държавите-членки да изразят подкрепа за критериите за членство, които биха свързали присъединяването към UNHRC със задължението за държавите-членки да издадат постоянна покана за механизмите на ООН;
33. Насърчава Съвета да използва целенасочени санкции, подобно на въведените срещу режима в Беларус, с цел наказване на лица, носещи голяма отговорност за нарушаване на правата на човека в други страни;
34. Потвърждава настояването си към Съвета да обясни как е било възможно Беларус да бъде избрана в Управителния съвет на Международната организация на труда (МОТ) през юни 2005 г., след като четири основни страни от ЕС са постоянни членки на този управителен съвет; настоява Съветът да обясни какви дипломатически стъпки е предприел преди избирането на Беларус и дали смята да се противопостави на нейното членство;
35. Със загриженост отбелязва, че през октомври 2006 г. в доклад на експертна група на ООН се заключава, че конфликтните диаманти от Кот д’Ивоар навлизат в законната търговия с диаманти през Гана, която е участник в процеса Кимбърли; призовава Комисията да използва позицията си като председател на Процеса Кимбърли през 2007 г. за укрепване на механизмите, предназначени за спиране на потока от конфликтни диаманти; препоръчва Комисията да работи за постигане на консенсус, изискващ всички сектори на търговията с диаманти да проследяват диамантите от мините до продавача на дребно, да въведат отговорни и прозрачни политики, с гаранции, удостоверени от независим одитор, и да подобрят точността на статистиката за търговията с нешлифовани диаманти, така че да могат достатъчно бързо да се изготвят ефективни анализи за откриване на всяка търговия с конфликтни диаманти;
36. Призовава Съвета и Комисията да подкрепят Декларацията от Осло от 23 февруари 2007 г., подписана от 46 страни, с която се цели подписването до 2008 г. на международно споразумение, забраняващо производството, използването, преноса и съхраняването на касетъчни бомби в съответствие с принципите на международното хуманитарно право; призовава Съвета и Комисията да предприемат действия на равнище Европейски съюз, за да гарантират последването от различните държави-членки на примера на Австрия и Белгия във връзка със забраната на касетъчни бомби, и на международно равнище да гарантират, че страните, които още не са подписали Декларацията от Осло, ще я подпишат;
37. Призовава Съвета и Комисията да продължат активните си усилия за постигане на всеобщо ратифициране на Римския статут и приемане на необходимото национално законодателство за прилагането му на практика съобразно Общата позиция на Съвета 2003/444/ОВППС от 16 юни 2003 г. за Международния наказателен съд (МНС)
ОВ С 150, 18.6.2003 г., стр. 67. и Плана за действие; приветства факта, че Чад неотдавна ратифицира Римския статут, като по този начин общият брой на държавите, ратифицирали статута към 1 януари 2007 г., стана 104; настоятелно призовава Чешката република, като единствената останала държава-членка на ЕС, която все още не е ратифицирала Римския статут, да направи това в най-кратък срок; в същия дух призовава Съвета и Комисията да поощряват трети страни да насърчават прилагането на временни съдебни механизми на тяхна територия, като стъпка в посока осигуряване на справедливост за жертвите на сериозни нарушения на правата на човека;
38. Приветства факта, че препращанията към МНС са включени в няколко нови планове за действие за европейско добросъседство (относно Египет, Йордания, Молдова, Армения, Азербайджан, Грузия, Ливан и Украйна), по които се водят преговори в контекста на други нови планове за действие, както и споразумения за партньорство и сътрудничество с няколко страни; напълно подкрепя финансирането от страна на Комисията, чрез Европейската инициатива за демокрация и права на човека (EIDHR), на работата на, наред с другото, Коалицията на Международния наказателен съд, на движението „Няма мир без справедливост” на Международната федерация за правата на човека и Парламентаристи за глобално действие за насърчаване на ратифицирането и прилагането на Римския статут;
39. Признава значението, което ратифицирането на Римския статут от САЩ би имало в световен мащаб; отново призовава Съвета и Комисията да използват всички налични механизми за насърчаване на САЩ да подпишат и ратифицират Римския статут, както и да изразят силно неодобрение от усилията на САЩ за предприемане на активни действия, с които възпрепятстват други страни да ратифицират статута и да предлагат на трети страни сключването на паралелни споразумения, като например двустранни договори за освобождаване;
40. Настоятелно призовава всички държави-членки за пълно сътрудничество по международните наказателни съдебни механизми, и особено по отношение образуването на съдебно производство срещу бегълците;
41. Настоятелно призовава всички държави-членки активно да допринасят за специалните международни съдебни механизми, особено онези, които се финансират с доброволни дарения;
42. Подчертава, че гореспоменатите временни съдебни механизми не трябва при никакви обстоятелства да се отклоняват от спазването на правата на човека и от върховенството на закона, тъй като това е единственото средство за осигуряване на справедливост за жертвите и за предпазване от продължителна безнаказаност за най-сериозните нарушения на правата на човека;
Резултати по изпълнението на насоките на ЕС за правата на човека
43. Високо оценява продължаващите усилия за реализиране на методите и политическите приоритети, очертани в петте насоки на ЕС за правата на човека, както и предоставянето на оценки на въздействието за всяка от тези насоки, като претегля тяхната ефективност за осъществяване на промяна в трети страни; изразява загриженост от редовните съобщения, че посолствата на държави-членки на ЕС в трети страни и мисии на ЕС не са достатъчно запознати или изобщо не са запознати с насоките;
44. Изисква Комисията да гарантира, че всички нейни служители, по-специално работещите в областта на политиката за развитие, са достатъчно добре запознати с насоките за правата на човека; признава необходимостта от по-голяма прозрачност по отношение на начина на действие на различните насоки, включително обратна информация по отделни случаи и информация за предприети действия от неправителствени организации; призовава за редовни и прозрачни оценки на прилагането на насоките на ЕС, които се отнасят до Парламента, за да може той да играе активна роля в отчетността;
45. Определя като похвална ангажираността на германското председателство да създаде насоки на ЕС за правата на човека по отношение на правата на детето; насърчава германското председателство да се консултира с Парламента, Комисията и гражданското общество за подробностите по тези насоки и при необходимост да координира действията си с бъдещото португалско председателство, за да завърши процеса на въвеждане на тези насоки, които да са насочени към ефективното премахване на детския труд, като се обърне основно внимание на обучението и образованието на децата, като една от целите на хилядолетието за развитие;
46. Отбелязва, че насоките на ЕС се отнасят различно за различните страни и при различни обстоятелства са необходими индивидуални планове за прилагане на тези насоки;
47. Посочва отговорността на специалните представители на ЕС и мисиите на ЕС в чужбина за пропагандиране на насоките на ЕС; насърчава по-проактивния подход за насърчаване на насоките на всички нива; подчертава проблема с ресурсите и служителите в мисиите на ЕС в трети страни във връзка с пропагандиране, мониторинг и прилагане на насоките; призовава представителствата на държавите-членки в трети страни и делегациите на Комисията да координират работата си по-ефективно, като споделят структури и персонал, така че да създадат истински „посолства на Европейския съюз” в целия свят и по този начин да поемат отговорности в областта на правата на човека;
Смъртно наказание
48. Настоятелно призовава председателствата да продължат да прилагат подхода за насърчаване на премахването на смъртното наказание, като отдадат приоритет на определен брой страни, където има перспективи за положителна промяна в политиката;
49. Насърчава председателствата да съобщят към кои страни смятат да насочат действията си в контекста на насоките на ЕС относно смъртното наказание в рамките на т.нар. кампания за "страни на кръстопът", насочена към държави, чиято политика за смъртното наказание е в състояние на развитие; насърчава Съвета и Комисията да потърсят по-голяма подкрепа от страна на настоящото Общо събрание на ООН за предприемане на действия за налагане на всеобщ мораториум върху смъртното наказание, което да доведе до пълната му отмяна, включително произнасянето на смъртни присъди; призовава Съвета да актуализира насоките си, които датират от 1998 г., за да бъдат взети под внимание нови елементи и стратегии, които са претърпели развитие оттогава;
50. Предлага на Съвета да направи преглед на насоките, като този преглед да даде възможност на ЕС да се намеси по отношение на индивидуални особено тревожни случаи, които не попадат в обхвата на минималните стандарти на ООН, посочени в насоките;
51. Призовава председателството да насърчи тези страни, които още не са подписали и ратифицирали втория факултативен протокол към Международния пакт за граждански и политически права (МПГПП), да направят това, както и тези държави-членки, които не са подписали Протокол № 13 към Европейската конвенция за защита правата на човека (EКЗПЧ) относно смъртното наказание
Към 7 февруари 2007 г., Франция, Италия, Латвия, Полша и Испания са подписали, но не са ратифицирали Протокол №13 към ЕКЗПЧ относно премахването на смъртното наказание при всички обстоятелства. ; в тази връзка признава, че насоките за смъртното наказание могат да се прилагат по-съгласувано, ако държавите-членки подпишат и ратифицират подобни протоколи и конвенции;
52. Приветства провеждането в Париж (1-3 февруари 2007 г.) на третия Световен конгрес срещу смъртното наказание и се присъединява към заключителната му декларация; възнамерява да предприеме последващи действия по прилагане на решенията на Конгреса, по-специално чрез развитие на парламентарното измерение на глобалната кампания срещу смъртното наказание и повдигане на този въпрос в междупарламентарните делегации и участията в съвместни парламентарни асамблеи; призовава Съвета и Комисията да използват всички възможности за подпомагане на създаването на регионални коалиции за премахване на смъртното наказание, като се обърне специално внимание към арабските страни;
53. Приветства, като добър пример за ефективно използване на насоките на ЕС за смъртното наказание, координираната и публична реакция от страна на представителите на ЕС в Перу по отношение на предложенията за прилагане на смъртното наказание в тази страна в нарушение на перуанската конституция и Американската конвенция за права на човека;
54. Приветства предприемането на съгласувани и ефективни действия от Европейския парламент, Комисията, съответните държави-членки и неправителствени организации, както чрез информиране на обществеността, така и чрез дипломатически средства, за гарантиране на вземането на суверенно решение от президента на Пакистан за заменяне на наложеното смъртно наказание и пускане на свобода на Мирза Тахир Хюсеин, гражданин на Великобритания, който прекарва 18 години в пакистански затвор в очакване на изпълнението на смъртната си присъда; настоятелно призовава ЕС да продължи да поставя за разглеждане отделни случаи в съответствие с насоките относно смъртното наказание и препоръчва Съветът и Комисията да използват ефикасно парламентарното измерение в тази насока, като прибягват, по-специално, към навременните и полезни действия на междупарламентарните делегации;
Изтезания и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отношение
55. Приветства влизането в сила на 22 юни 2006 г. на факултативния протокол към Конвенцията за премахване на изтезанията (OPCAT); отбелязва, че едва 19 държави-членки на ЕС досега са подписали, а само 9 са ратифицирали протокола
Подписан, но нератифициран (към януари 2007 г.): Австрия (2003 г.), Белгия (2005 г.), Кипър (2004 г.), Финландия (2003 г.), Франция (2005 г.), Германия (2006 г.), Италия (2003 г.), Люксембург (2005 г.), Нидерландия (2005 г.), Португалия (2006 г.), Румъния (2007 г.). Подписан и ратифициран от Чешката република, Дания, Полша, Испания, Швеция, Обединеното Кралство, Малта, Естония и Словения. Следователно Гърция, Унгария, Ирландия, Латвия, Литва и Словакия досега нито са подписали, нито са ратифицирали OPCAT. ; призовава всички държави-членки на ЕС, които досега не са подписали и ратифицирали OPCAT, да направят това през следващата година;
56. Приветства създаването на Международна конвенция за защита на всички хора от насилствено изчезване, одобрена от Общото събрание на Организацията на обединените нации на 20 декември 2006 г. и отворена за подписване на 6 февруари 2007 г.; призовава всички държави-членки на ЕС да я подпишат и ратифицират в най-кратки срокове;
57. Препоръчва ЕС да продължи да разглежда отделни случаи на изтезания съгласно насоките за изтезанията, по същия начин, както прави това по отношение на случаи на смъртно наказание в рамките на насоките за смъртното наказание;
58. Одобрява решението на Съвета да оповести публично условията на определени дипломатически действия и определя тази стъпка като напредък към по-голяма прозрачност; настоява Съветът и Комисията да отделят специално внимание на заключенията и препоръките на проучването на Парламента относно прилагането на насоките на ЕС относно изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отношение;
59. Подчертава, че макар тези насоки да са приети още през 2001 г., в минимална степен са били използвани политически диалог, декларации и дипломатически мерки във връзка с действителна практика на прилагане на изтезания; насърчава бъдещите председателства да извършват оценка, анализ и планиране на насоките за действие относно изтезанията; призовава Съвета да вземе под внимание препоръките, направени в изследването по този въпрос, проведено по искане на неговата подкомисия в бъдещия процес на анализ на тези насоки; насърчава ЕС да разшири тяхното приложно поле, най-вече чрез разработване на процедура за откриване на конкретни случаи в подбрани страни и предприемане на дипломатически мерки в тази връзка;
60. Препоръчва на германското и португалското председателство да продължат поредицата от дипломатически стъпки във връзка с изтезанията по целесъобразност; въпреки това подчертава, че само дипломатическите стъпки са недостатъчни и трябва да се предприемат други допълнителни действия последователно и след задълбочен анализ на местната ситуация, например, чрез засилване на връзките с групи на гражданското общество, които работят в областта на изтезанието и малтретирането, като се обмислят ефикасни начини на действие по повод конкретни случаи на изтезание и малтретиране, които да се използват в допълнение към мерките с участието на добре познати защитници на правата на човека, и като гарантира съгласуваност и приемственост на действията на мисиите на ЕС, ангажирани с борбата срещу изтезанието и малтретирането в трети страни;
61. Подчертава, че редовното присъствие на председателството или на секретариата на Съвета в съответните комисии на ООН, както и по-нататъшното сътрудничество със Съвета на Европа и неговата Комисия за предотвратяване на изтезанията може да доведе до значителен и полезен осезаем принос в процеса на вземане на решения относно дипломатически стъпки спрямо определени страни;
62. Настоятелно призовава Съвета и Комисията да продължат практиката на предприемане на дипломатически мерки спрямо всички международни партньори на ЕС относно ратифицирането на международните конвенции за забрана на използването на изтезание и малтретиране, както и мерки за реабилитиране на оцелелите от изтезания; призовава ЕС да признае борбата срещу изтезанието и малтретирането за основен приоритет на политиката си в областта на правата на човека, особено чрез засилено прилагане на насоките на ЕС и всички други инструменти на ЕС, като например Европейската инициатива за демокрация и права на човека (ЕИДПЧ) и чрез въздържане на държавите-членки на ЕС от използване на дипломатически гаранции по отношение на трети държави, където е налице реален риск от изтезания и малтретиране;
63. Отново подчертава, че обрязването на женски гениталии е нарушение на правото на човека на физическа неприкосновеност, и е разтревожен от опитите за поставяне на тези деяния в категорията на стандартните медицински практики;
Децата и въоръжени конфликти (CAAC)
64. Приветства номинирането на Специален представител на генералния секретар на ООН по въпросите на децата и въоръжените конфликти през април 2006 г., който има правомощия да определя стратегии за предоставяне на реална защита на децата, засегнати от въоръжени конфликти, и да гарантира пълното прилагане на международните стандарти и норми за защита на детето;
65. Приветства съвместно организираната от френския външен министър и УНИЦЕФ конференция под надслов „Да спасим децата от война” през февруари 2007 г., както и приемането на Парижките принципи и насоки за децата, свързани с въоръжени сили или въоръжени групировки, като важна стъпка за мотивиране на международната общественост да засили защитата, повиши информираността и да превърне въпроса за децата във въоръжени конфликти в централен въпрос за опазването и изграждането на мира;
66. Призовава всички държави-членки да ратифицират факултативните протоколи към Конвенцията за правата на детето;
67. Приветства Изпълнителната стратегия (ИС), приета през април 2006 г. от австрийското председателство, която посочва конкретни препоръки за действия, както и нейните констатации, че въпросите за правата на човека трябва да се разглеждат систематично в ранните стадии на планиране на операциите по Европейската политика за сигурност и отбрана (ЕПСО); приветства усилията от страна на финландското председателство за въвеждане на Изпълнителната стратегия; изразява съжаление, че политическите инструменти, с които разполага ЕС (като дипломатически мерки и политически диалог), не са използвани с пълния им потенциал след приемане на насоките през 2003 г.;
68. Подчертава, че е важно да продължава да се отделя внимание на насоките, освен на ИС, тъй като насоките са по-всеобхватни; изразява съжаление, че финландското председателство е предприело твърде малко дипломатически и други стъпки по отношение на CAAC и не е прилагало ИС; настоява ЕС да поддържа високи стандарти на качество и задълбоченост при мониторинг и отчитане на действията относно CAAC; настоятелно призовава Комисията и Върховния представител за общата външна политика и политика на сигурност да информират изчерпателно бъдещите председателства на ЕС относно Изпълнителната стратегия;
69. Изисква Комисията и Съветът да изготвят списък с въпроси за ръководителите на мисии, които да ги насочват при изготвяне на редовните доклади; изисква Комисията и Съветът да изготвят списък с критерии, които да определят дали дадена страна е „приоритетна” или не, както и настоява Комисията и Съветът да се консултират повече със заинтересуваните лица с цел да научат тяхното мнение; настоятелно призовава Комисията и Съветът да изготвят документ, както се предлага в препоръките към ИС, с предложения за начини на прилагане на резолюция S/RES/1612 (2005) на Съвета за сигурност на ООН;
70. Призовава Комисията по-добре да отразява целите на насоките чрез включването на CAAC във всички области, включително и сътрудничество за развитие;
71. приветства поканата за предложения, отправена от Комисията в началото на 2006 г., с цел допускане до финансиране на проекти за борба срещу трафика на жени и деца и за защита на правата на уязвимите групи във въоръжени конфликти, особено правата на децата;
72. приветства също и приетата през декември 2006 г. Концепция на ЕС в подкрепа на разоръжаването, демобилизацията и реинтеграцията, съдържаща категорични и систематични текстове за децата, както и подкрепата на ЕК (чрез Службата за хуманитарна помощ към Европейската комисия (ECHO)) за ръководения от УНИЦЕФ процес на ревизиране на „Кейптаунските принципи” за разоръжаване, демобилизация и реинтеграция на децата;
Защитници на правата на човека
73. Подчертава, че трябва да се даде приоритет на пълното прилагане на Насоките на ЕС за защитниците на правата на човека и препоръките на Съвета, приети през юни 2006 г., като първият преглед на изпълнението на насоките, направен от австрийското председателство, трябва да бъде последван от конкретни действия; насърчава Съвета да улесни прилагането на уместни допълнителни действия към дипломатическите мерки, както и оценката на въздействието на действия, предприети от името на отделни лица, чрез създаване на централна база данни по отношение на дипломатическите стъпки на ЕС;
74. Подчертава, че ЕС трябва да увеличи степента на информираност на всички участващи в процеса лица от ЕС в Брюксел, в държавни столици и в мисиите относно съществуването, целта, съдържанието и оперативното прилагане на насоките; признава, че целта на действията за вътрешното информиране е да се разбере по-задълбочено работата на защитниците на правата на човека; призовава Комисията и държави-членки да организират семинари за обучение на регионални отдели, както и служители от делегации, посолства и консулства относно прилагането на тези насоки, като защитниците на права на човека участват още на началния етап, както и обмен на най-добри практики относно осигуряването на финансова и нефинансова помощ на защитниците на права на човека; смята, че идеята за издаване на визи на защитници на права на човека в смъртна опасност, препоръчана от Съвета, трябва да стане важен приоритет;
75. Подчертава, че е важно да се изготви ръководство за изпълнение на насоките, което да се предостави на защитниците на права на човека на място; насърчава работната група за правата на човека към Съвета (COHOM) да разпространява Насоките на ЕС за защитниците на права на човека, преведени на тези езици на ЕС, които широко се използват в трети страни, както и на други основни езици, освен езиците на ЕС, сред регионални служби и посолства/делегации; подчертава, че мисиите на ЕС трябва да проявят повече инициативност при осъществяването на контакти с местни защитници на права на човека;
76. Призовава Съвета и Комисията систематично да поставят въпроса за защитниците на човешки права във всички политически диалози, включително двустранни диалози с държави-членки на ЕС; призовава Съвета систематично да информира Парламента за изпълнението на насоките на място и пълноценно да го ангажира в процеса на тяхната оценка; приветства факта, че един от приоритетите на ЕИДПЧ е закрилата за защитниците на права на човека, която включва въвеждането от ЕС на неотложни мерки за защита; приветства също инициативата за глобалната кампания на ЕС в подкрепа на защитниците на човешките права на жените; отбелязва докладите и препоръките на Специалния представител на ООН за защитниците на права на човека;
Насоки за диалози и признати консултации с трети страни по въпросите на правата на човека
77. Подчертава, че глобалната стратегия на Европейския съюз за насърчаване на прилагането на правата на човека и демокрацията не може да се основава само на двустранни или многостранни отношения между държавите, а трябва да включва и обхваща, доколкото е възможно, и неправителствени лица, включително членове на парламенти, академици, интелектуалци, журналисти, защитници на демократичните ценности, активисти, лидери на неправителствени организации и хора с влияние върху общественото мнение;
78. Приветства факта, че Съветът е изготвил документ, в който се прави преглед на диалозите и консултациите в областта на правата на човека; изисква Съветът да вземе предвид доклада на Парламента по собствена инициатива, който в момента се изготвя, за оценка на диалозите и консултациите с трети страни в областта на правата на човека; в този контекст, изразява съжаление, че оценката на Съвета бе обявена за поверителна, и настоява Съветът да даде положителен отговор на поканата да разработи, съвместно с Парламента, система, чрез която подбрани членове на Европейския парламент да бъдат информирани за поверителни действия; отново предлага подобна схема да се базира на системата за информиране на подбрани членове на ЕП за поверителни материали относно сигурността и отбраната; счита, че като цяло диалогът относно правата на човека трябва да се планира и провежда прозрачно, като се търсят подходящите средства за постигане на тази цел;
79. Подчертава необходимостта от значително укрепване и усъвършенстване на диалога между ЕС и Китай в областта на правата на човека; признава, че Китай е решил всички дела, свързани със смъртно наказание, да бъдат преразгледани от Върховния съд, но остава загрижен от факта, че Китай все още извършва повечето екзекуции по света; подчертава, че ситуацията с правата на човека в Китай остава много тревожна; призовава Съвета да запознае по-подробно Парламента с резултатите от проведени публични разисквания; подчертава, че е важно да се поставят отново въпроси, повдигнати по време на предишни диалози; подкрепя протичащия размисъл в Комисията и Съвета за начини за подобряване на диалога; отбелязва, че въпреки значителните икономически реформи, все още има проблеми във връзка с политическите права и правата на човека относно такива въпроси, като политическите затворници, принудителния труд, свободата на словото и вероизповеданията, правата на религиозните и етнически малцинства, лагерната система Лаогай и твърденията за трафик на органи; отбелязва, че подобни проблеми трябва да се разглеждат по-сериозно в контекста на подготовката за Олимпийските игри в Пекин; настоятелно призовава ЕС да гарантира, че търговските му отношения с Китай зависят от реформите в областта на правата на човека, и в тази връзка призовава Съвета да изготви подробна оценка на положението с правата на човека, преди да се финализира каквото и да е ново рамково споразумение за партньорство и сътрудничество; призовава Съвета и Комисията да повдигнат въпроса за Тибет и да подкрепят активно засилването на диалога между китайското правителство и пратениците на Далай Лама;
80. Изразява дълбока тревога от прекъсването през 2004 г. на диалога с Иран по въпросите на правата на човека поради липса на сътрудничество от страна на Иран; изразява съжаление, че, по преценка на Съвета, не е постигнат напредък; настоятелно призовава Иран отново да започне диалог и въз основа на приноса на ЕС да направи сравнителна оценка, насочена към постигане на реални подобрения в тази сфера; призовава Комисията да предприеме всички действия, необходими в рамките на Европейската инициатива за демокрация и права на човека, така че да насърчи контактите и сътрудничеството с иранското гражданско общество и да окаже по-нататъшна подкрепа на демокрацията и правата на човека; изразява дълбоката си загриженост за влошаването на положението с правата на човека в Иран и изтъква по-специално засилването на репресиите спрямо защитниците на правата на човека; в същото време изразява съжаление от факта, че Иран продължава да прилага смъртното наказание при условия, нарушаващи международните стандарти, и особено осъжда екзекуциите на малолетни престъпници; призовава Съвета да изрази загриженост относно положението с правата на човека в страната във всички свои контакти с иранското правителство и да насочи усилията си към закрила на защитниците на правата на човека, и по-специално на жените, както и да убеди Иран да въведе незабавно мораториум над екзекуциите, като първа стъпка към премахване на смъртното наказание;
81. Отбелязва, че продължават консултациите по въпросите на правата на човека между ЕС и Русия; подкрепя Съвета в неговата цел да развива тези консултации под формата на честен и истински диалог между ЕС и Русия относно правата на човека и призовава за включването на Европейския парламент и на европейски и руски неправителствени организации в този процес; изразява съжаление, че ЕС е постигнал само ограничен успех в целта си да осигури промяна в политиката в резултат на повдигане на такива трудни въпроси като ситуацията в Чечения, безнаказаността и независимостта на съдебната система, отношението към защитниците на права на човека, независимостта на медиите и свободата на словото, отношението към етническите малцинства, спазването на върховенството на закона и защитата на правата на човека във въоръжените сили, дискриминацията въз основа на сексуалната ориентация, както и други въпроси; изразява загриженост, че руското законодателство ограничава действията на неправителствените организации; изразява съжаление от факта, че журналисти и защитници на правата на човека са били заплашени, и е потресен от убийството на Anna Politkowskaja; очаква Русия да предприема допълнителни мерки за защита на свободата на словото и сигурността на журналистите и защитниците на правата на човека; в тази връзка смята, че сътрудничеството на Русия с механизмите на ООН за правата на човека, както и ратифицирането на всички съответни конвенции за правата на човека, трябва да се считат за приоритет от ЕС; разтревожен е от обвиненията, че руското правителство стои зад отравянето на Alexander Litvinenko, който почина през ноември 2006 г. в Лондон; изразява тревогата си от новите обвинения, повдигнати срещу Mikhail Khodorkovsky, бивш директор на „Yukos”, задържан през 2003 г., както и от твърденията за отношението към него в ареста; настоятелно призовава Комисията и Съвета да повдигнат тези въпроси пред руските власти на най-високо равнище, както и в новото Споразумение за партньорство и сътрудничество с Русия; настоятелно призовава Комисията да предвиди по-ясни задължения и да установи по-ефективни механизми за наблюдение към клаузата за правата на човека, за да се постигне реално подобряване на положението с правата на човека в тази страна;
82. Приветства досега положените усилия от Съвета, Комисията и Европейския парламент в борбата срещу злоупотребите с правата на човека в Беларус; подчертава, че тази политика трябва да бъде продължена със специален акцент върху нарушаването на свободата на словото и правото на мирно събиране и сдружаване, както и на нарушаването на правата на националните малцинства; изтъква нуждата от подкрепа на политическата опозиция, която е обект на репресии;
83. Настоятелно призовава Комисията и Съвета да създадат подкомисии по правата на човека с всички съседни страни с цел насърчаване на правата на човека и демокрацията, както бе направено с Мароко и Йордания и както се предвижда в момента за Египет, Тунис и Ливан; отново призовава Парламентът да бъде включен в подготовката на тези срещи и да бъде надлежно информиран за резултатите от тях;
84. Признава опитите за откриване на диалог с Узбекистан в областта на правата на човека, но отбелязва, че това не е било осъществено, тъй като Узбекистан не е бил в състояние да подходи конструктивно към подобен диалог; в тази връзка смята, че започването на диалог за правата на човека с Узбекистан не трябва да води до вдигането на санкциите, наложени на страната, ако не бъде постигнат напредък в областта на правата на човека и демокрацията; следователно, призовава Съвета да изготви подробна оценка на положението с правата на човека, преди да вземе каквото и да е решение;
85. Изразява увереност, че постигнатият неотдавна напредък на шестстранните преговори ще допринесе за създаването на по-благоприятен политически климат, в който диалогът за правата на човека с Корейската народно-демократична Република ще може да се поднови; призовава Комисията и Съвета енергично да преследват тази цел в отношенията и преговорите си с КНДР;
86. Отбелязва преговорите, водени от Комисията и Съвета във връзка с присъединяването на Турция, и възникналите проблеми; загрижен е от постигнатия досега ограничен напредък и от необходимостта от по-голямо внимание към въпросите на правата на човека в Турция, особено по отношение на свободата на вероизповедание от всички религиозни общности, както и на пълното ползване на правата на собственост, защитата на малцинствата, свободата на словото и проблемите с правата на човека, свързани с населението от кюрдски произход в югоизточната част на страната; заклеймява трагичното убийство на журналиста Hrant Dink през януари 2007 г., което е пример за нарастващите националистически настроения в някои части от турското общество, но е окуражен от решителното осъждане на убийството в цялата страна, включително от страна на правителството, и от бързото задържане на извършителите; насърчава турското правителство да промени член 301 от турския наказателен кодекс, който ясно ограничава свободата на словото в медиите;
87. Изисква Съветът и Комисията, особено при ситуации след конфликт, включително в ситуации, при които изнасилването на жени или момичета е използвано като военно оръжие и насилието над жени все още е широко разпространено, да приемат усилията на страни партньори по отношение на нарушения на правата на човека в миналото като доказателство за настоящия им ангажимент в областта на правата на човека;
88. Подчертава, че по време на диалозите и консултациите в областта на правата на човека, институциите на ЕС трябва да повдигнат всички въпроси, свързани с нарушаването на правата на човека и основните свободи, както и за случаите на дискриминация; подчертава важността на подобни диалози и консултации, когато нарушенията са широко разпространени и/или системни и признава, че международният натиск може да играе роля при предотвратяването на нови нарушения;
89. Отбелязва с тревога, че Парламентът невинаги участва достатъчно пълноценно в диалозите и консултациите в областта на правата на човека, и насърчава Съвета и Комисията да предоставят по-голямо участие на членовете на Европейския парламент в диалога;
Общ преглед на действията на Съвета и Комисията, включително резултатите на двете председателства
90. Приветства сътрудничеството между финландското и австрийското председателство с цел да се гарантира последователност на подхода по въпросите на правата на човека и демокрацията; очаква германското, португалското и словенското председателство да продължат този процес на сътрудничество;
91. Подкрепя позицията на Съвета и Комисията срещу продължаващите нарушения на правата на човека и демокрацията в Мианмар (бивша Бирма) и ангажимента на ЕС за постигане на своите заявени цели, а именно да види създаването на легитимно цивилно правителство, което зачита правата на човека на народа си и възстановява нормалните си отношения с международната общност; настоятелно призовава Комисията и Съвета да засилят общата позиция на ЕС чрез предприемане на по-ефективни и целенасочени санкции в контекста на факта, че ситуацията в Мианмар (бивша Бирма) продължава да се влошава; насърчава Съвета и Комисията, в рамките на общата позиция за Мианмар (бивша Бирма), да работят по-проактивно със страните от АСЕАН и съседните държави, като ги призовават да използват отговорно влиянието си, за се стигне до положителна промяна; призовава Съвета по правата на човека към ООН да лансира проактивна инициатива, която може да бъде под формата на специално заседание по този въпрос; насърчава Съвета и Комисията настоятелно да призоват Китай, Индия и други страни, които продължават да предоставят оръжия и друга подкрепа на милитаристичната хунта, да се въздържат от това и да се присъединят към международната общност в усилията й за постигане на промяна към по-добро в Мианмар (бивша Бирма); отбелязва положените досега усилия на нивото на Съвета за сигурност на ООН в отговор на продължаващата хуманитарна криза; настоятелно призовава Съвета и Комисията да се опитат да постигнат консенсус с Китай, Русия и ЮАР по задължителна резолюция, изискваща воденето на съдържателен тристранен диалог между Държавния съвет за мир и развитие, Националната лига за демокрация и етническите националности, както и освобождаването на всички политически затворници, включително и на Аунг Сан Суу Куи;
92. Изразява съжаление, че Съветът и Комисията не са успели да предприемат решителни действия, за да убедят етиопското правителство незабавно и безусловно да освободи всички избрани членове на парламента и други политически затворници, както и да изпълни задълженията си в областта на правата на човека, демократичните принципи и върховенството на закона; припомня няколкото резолюции на Европейския парламент относно Етиопия, които са били приети след наблюдаваните от ЕС избори в Етиопия през 2005 г., и по-специално последната, приета през ноември 2006 г.
Приети текстове , P6_TA(2006)0501 . ;
93. Приканва Съвета и Комисията да насърчат и подкрепят правителството на Сенегал в усилията му за улесняване на екстрадирането на Hissène Habré в Белгия, за да може той да бъде съден по обвинения за масови нарушения на правата на човека;
94. Признава, че са възникнали значителни последици във връзка с правата на човека в резултат от продължаващата война в Ирак и сложния характер на сегашната крехка политическа ситуация; отбелязва докладите и резолюциите, приети от Парламента, във връзка с Ирак, както и съдържащите се в тях препоръки; призовава Съветът и Комисията постоянно да обмислят как ЕС би могъл да играе по-конструктивна роля за установяване на стабилност в Ирак; с пълно недоумение отбелязва временното прекратяване на хуманитарната помощ за Ирак от ECHO, въпреки катастрофалното положение на страдащия иракски народ и иракските бежанци;
95. Отдава заслуга на Комисията за извеждането на преден план на проблема за трафика на хора в ЕС и настоява да се предприемат необходимите мерки за борба с трафика на хора, и по-специално на жени и деца; настоятелно призовава Комисията да продължи да иска сметка от държави-членки, които не спазват договорените конвенции и директиви за борба срещу трафика на хора, по-специално Директива 2004/81/EО на Съвета от 29 април 2004 г. за издаване на разрешение за пребиваване на граждани на трети страни, които са жертви на трафик на хора или са били обект на помощ за незаконна имиграция и които сътрудничат с компетентните органи
ОВ С 261, 6.8.2004, стр. 19. ; подчертава също, че в борбата срещу трафика на хора трябва да се предприеме подход в областта на правата на човека по отношение на жертвите на трафика на хора; поздравява австрийското председателство по-специално за организирането на няколко инициативи за борба срещу трафика на хора, включително конференция на експерти от ЕС през юни 2006 г. относно изпълнението на Плана на ЕС за трафика на хора, и отбелязва заключенията и препоръките, произтичащи от двудневната конференция;
96. Изразява съжаление, че финландското председателство не е организирало четвърта среща на Мрежата на ЕС от контакти във връзка с лица, извършили геноцид, престъпления срещу човечеството и военни престъпления, доколкото тази мрежа представлява безценно средство за засилване на сътрудничеството между държавите-членки на ЕС при разследване и съдебно преследване на международни престъпления на национално ниво; насочва вниманието към ангажимента, поет в заключенията на Съвета, според който Мрежата на ЕС трябва да провежда по една среща през всяко едно председателство, и призовава за ефективно прилагане на заключенията от предишните срещи на Мрежата на ЕС; иска всяко председателство да включи това като постоянна точка в програмата си;
97. Приветства съобщението на Комисията, озаглавено „Към стратегия на Европейския съюз за правата на детето” ( COM(2006)0367 ); изразява надежда, че по този начин Комисията създава солидна основа за развитие на по-ефективни и всеобхватни политики, насочени към защита на най-основните права на детето; все пак изразява загриженост, че на международно равнище правата на детето се зачитат все по-малко;
98. Изразява съжаление от факта, че насилието в Дарфур продължава да вилнее необуздано, а от суданското правителство не е потърсена отговорност за многобройните случаи на неспазване на международните искания и незащитаване на своите гражданите от насилие, като в същото време приветства неотдавнашните обвинителни актове, издадени от Международния наказателен съд; изразява съжаление, че ЕС не е предприел по-едностранни действия във връзка с кризата в Дарфур и не е положил повече усилия да убеди правителството на Судан да приеме международни мироопазващи сили; подчертава, че е необходим настойчив дипломатически натиск, за да се покаже на правителството на Судан, че неговите устно поети ангажименти трябва да бъдат последвани от широкомащабни и продължителни усилия за спиране на насилието в Дарфур, и че международната общност няма да приеме по-нататъшно пренебрегване от Судан на неговите ангажименти и отговорности за защитата на неговите граждани; настоява Съветът да одобри план за конкретни, целенасочени санкции, които да се наложат на режима в Хартум, съгласно ясно очертани срокове, в случай на неспазване на исканията на международната общност; призовава ЕС да допринесе (както и да окаже натиск върху други да допринесат) за международни мироопазващи сили и за създаването на зона, забранена за полети над Дарфур, да гарантира, че на Африканския съюз се предоставят достатъчно ресурси и помощ, за да може да изпълни мандата си; изисква ЕС да настоява за мироопазваща мисия на ООН в Чад, която да има ясни правомощия за защита на цивилното население; отправя искане към държавите-членки, Съвета и Комисията да поемат отговорностите си и да осигурят ефективна защита за хората в Дарфур срещу хуманитарно бедствие;
99. Призовава за приемането на етичен кодекс за нормите на поведение на военни и цивилни служители с мироопазващи и хуманитарни функции, докато са на мисия в райони на въоръжени конфликти, който да включва санкции, налагани при несъобразяване с очакваните високи стандарти на поведение, особено във връзка с всякакъв вид насилие по полов признак;
100. Приветства факта, че пет държави-членки са назначили специални посланици за правата на човека, за да осъществят по-близки контакти с трети страни, особено в областта на правата на човека, и отбелязва продължаващата работа в тази област; призовава и други държави-членки да помислят върху предприемането на същата стъпка;
101. Изисква Комисията и Съветът да представят преглед на всички страни, които не са представили постоянни покани за всички специални механизми, специални докладчици и специални представители на Обединените нации;
102. Приветства използването на новия инструмент, по-специално списък на ЕС на „проблемни затворници/задържани лица” по отношение на няколко отделни страни; потвърждава настояването си Съветът да изготви списъци на ЕС на „проблемни затворници/задържани лица” за всяка трета страна, в която има проблеми с правата на човека, и да поставя въпроса за съответния списък на всяка среща в рамките на политическия диалог; настоява Комисията да информира Парламента за всички съществуващи подобни списъци;
103. Приветства факта, че Комисията и Съветът сега създават и редовно актуализират списъци на „целеви страни” във връзка с конкретни въпроси, най-вече страни, които са „на кръстопът” по отношение на смъртното наказание, „целеви страни” по отношение на изтезанията и страни, в които ситуацията със защитниците на правата на човека е особено тревожна;
104. Изразява изненада, че секретариатът на Съвета досега не се е придържал към решенията на Съвета по общи въпроси от 12 декември 2005 г., в които се предвижда, че актуализираните бюлетини с данни на ЕС за правата на човека, изготвени от Съвета, трябва да се предоставят на всички институции на ЕС
Заключения на Съвета от 12 декември 2005 г., 15293/1/05 REV 1, Приложение, стp. 14. ; очаква да получи сегашната версия на тези бюлетини с данни възможно най-скоро;
105. Приветства признанието на Съвета, че новоприетата Международна конвенция за правата на хората с увреждания ще даде по-нататъшна възможност на ЕС да обърне внимание навън към подкрепата и защитата на правата на хората с увреждания и в контекста на тази нова конвенция, изисква ЕС по-ефективно да наблюдава положението с човешките права на хората с увреждания в трети страни с оглед на докладването на ключови данни до 2009-2010 г.;
106. Настоява всички дискусии с трети страни, документи и доклади, включително годишният доклад, в областта на правата на човека и демокрацията, изрично да разглеждат въпросите на дискриминацията, включително въпросите на етническите малцинства, религиозните свободи, включително практики на дискриминация спрямо малцинствени вероизповедания, както и изрично да разглеждат защитата и подкрепата на правата на етническите и национални малцинства, човешките права на жените, правата на децата, правата на местното население, лицата с увреждания, включително лица с умствени увреждания, както и хора с всякакви сексуални ориентации, като изцяло ангажира техните организации както в ЕС, така и в трети страни по целесъобразност;
107. Счита, че активната политика в подкрепа на правата на човека не може да се ограничи само до случаи, привличащи голям обществен интерес; изтъква, че сериозни нарушения на правата на човека се извършват и в случаи, извън вниманието на обществеността, в затворени институции за деца, възрастни хора, болни и в затворите; изтъква необходимостта Съюзът да започне експертни проверки на живота в тези институции;
108. Настоява Съветът да направи преоценка на процедурата за изготвяне на списъци на терористични групировки, както и да обмисли ясен метод за изваждане на групировки от този списък, ако те отговорят на условията да бъдат извадени от него (като се вземе предвид техния светоглед, история и практика);
109. Счита, че една ясна, ефикасна и хармонизирана обща политика за контрол на износа на оръжие, която се основава на правно задължителен кодекс за поведение, може да играе важна роля в борбата срещу тероризма, предотвратяването на конфликти, регионална стабилност и насърчаване на спазването на правата на човека, и призовава председателството на ЕС, Съвета, Комисията и държавите-членки да продължат да оказват подкрепа за сключване на международен договор за търговия с оръжие;
110. Подчертава, че на този етап, когато ЕС не може да предложи на Беларус пълноправно участие в политиката на добросъседство, ЕС все пак трябва да положи всички усилия, за да намери подходящи начини за предпазване от развитие в недемократична посока и нарушаване на правата на човека в тази страна, която е пряк съсед на ЕС; по тази причина призовава Съвета и Комисията отблизо да следят ситуацията в Беларус и да увеличат подкрепата си за действията на гражданското общество, неправителствените организации и политическата опозиция;
Програми на Комисията за предоставяне на външна помощ
Европейски инструмент за демокрация и права на човека (EИДПЧ)
111. Приветства факта, че Комисията и Съветът постигнаха договореност с Парламента, по настояване на последния, за нуждата от специален финансов инструмент за насърчаване на демокрацията и правата на човека в световен мащаб (EИДПЧ);
112. Приветства консултациите, проведени от Комисията с неправителствени организации и гражданското общество във връзка с изпълнението на новия EИДПЧ; призовава за пълна прозрачност по отношение на начините за изразходване на средствата и подбора и оценката на проекти по този инструмент;
113. Приветства приемането в рамките на ЕИДПЧ на нова мярка (като една от наскоро въведените по тази инициатива специални мерки), която дава възможност за предприемане на бързи действия за закрила на защитниците на правата на човека, без да е необходимо обявяването на тръжна процедура; призовава Комисията бързо и ефективно да приложи тази нова мярка;
114. Отбелязва, че финансовите средства по EИДПЧ, използвани за мисиите на Европейския съюз за наблюдаване на избори през 2006 г. възлизат на 23% от общите използвани финансови средства по EИДПЧ (35 176 103 евро) и че подобни мисии са били проведени в 13 страни, включително Ачех, Фиджи и Демократична република Конго;
115. Отбелязва, че голяма част (49%) от общите финансови средства по EИДПЧ за проекти, договорени през 2006 г., са били използвани за големи тематични проекти и едва малка част (24%) за микропроекти, реализирани от делегациите на ЕК; очаква новите финансови инструменти да позволят на Комисията да финансира тези неправителствени организации, които играят основна роля в насърчаването на правата на човека и демокрацията в техните страни, но които не са законно признати от властите в тези страни;
116. Продължава да смята, че трябва да се намали административната тежест върху организациите на гражданското общество като получатели на финансиране и да се увеличи гъвкавостта при предоставяне на финансови средства, като се позволи ре-финансиране, по-малка безвъзмездна помощ за прохождащи организации и финансиране на нерегистрирани неправителствени организации;
117. Препоръчва на Комисията да изготви ясни насоки, за да могат потенциалните получатели на финансова помощ да разберат целите и критериите за получаване на финансови средства;
Общ поглед върху програмите за подпомагане
118. Приветства факта, че Комисията е започнала да извежда на преден план въпроси, свързани със спазването на правата на човека, демократичните принципи, правовата държава и доброто управление, в програмни заседания и документи, когато създава правната основа за инструменти, стратегии за страни, национални указателни програми, секторни програми, отделни проекти и оценки; приветства факта, че служителите, които изготвят проекти или програми, разполагат с насоки за извеждане на подобни въпроси на преден план;
119. Приветства факта, че Комисията (ГД „EuropeAid”) е на път да възложи проучване по въпроса как да включи в своите дейности някои управленски области, като демократизация, насърчаване и защита на правата на човека, укрепване на правовата държава и правораздаването, разширяване на възможностите на гражданското общество, реформа на държавната администрация, включително борба срещу корупцията, децентрализация и местно управление; подкрепя работата на Комисията за превръщане на това проучване в практически инструмент, който да се използва за включване на управлението в сътрудничеството за развитие, осъществявано от ЕК, в полза на ръководителите на програми в делегациите, както и на централно ниво, и в полза на консултантите, участващи в изготвянето или изпълнението на програмите на ЕК; очаква да получи проучването, след като то бъде завършено;
120. Приветства факта, че Комисията е на път да изготви управленски профили за всички страни от АКТБ в контекста на 10-та програма Европейски фонд за развитие; все пак призовава за по-голяма прозрачност на процеса на разработване на управленски профили, който да включва реални и ефективни консултации със заинтересованите страни, включително с партньорите от АКТБ и с организациите на гражданското общество; призовава Комисията да включи в раздела за социално управление резултатите от работата на правителствата по предоставянето на основни социални услуги на цялото население;
121. Приветства факта, че Инструментът за икономическо сътрудничество и сътрудничество за развитие (ИИССР) е разделен на две и сега развиващите се страни са отделени от индустриализираните страни; въпреки това, изразява загриженост от липсата на действащ инструмент, който да урежда предотвратяването на конфликти;
Прилагане на клаузите за права на човека и демокрация във външни споразумения
122. Припомня цитираната по-горе резолюция на ЕП от 14 февруари 2006 г. относно бъдещата политика на ЕС по прилагането на клаузите за правата на човека във всички споразумения на ЕС; отбелязва като първа реакция, че Комисията е набелязала няколко мерки за подобряване на прилагането на тази клауза, като постепенното разширяване на дейността на комисиите по правата на човека до по-голям брой трети страни; изтъква, че Съветът все още не е дал конкретен отговор на горепосочената резолюция, предпочитайки продължително прилагане на клаузата в по-общ външнополитически контекст; приветства факта, че от ръководителите на делегациите на Комисията в трети страни се изисква, в рамките на техните правомощия, по-конкретно да отделят особено внимание на правата на човека; все пак изразява загриженост от неотдавнашното предложение на Комисията за изключване на Индия от правилото, че всички споразумения с ЕС трябва да включват клауза за правата на човека и демокрацията в контекста на преговорите за Споразумение за свободна търговия между ЕС и Индия; счита, че това действие представлява стъпка назад и може да създаде обезпокояващ прецедент за провеждането на бъдещи преговори за сключване на търговски споразумения; в тази връзка изисква Комисията и Съветът да приемат ясна позиция по подробните предложения, съдържащи се в резолюцията на ЕП от 14 февруари 2006 г.; по-специално подчертава необходимостта от въвеждане на механизъм за наблюдение, редовна оценка на изпълнението на задълженията по спазването на правата на човека и система от увеличаващи се санкции при неспазването им, за да се осигури правилното прилагане на клаузата за правата на човека и демокрацията, съдържаща се в споразуменията, сключени от ЕС с трети страни;
123. Отбелязва, че Комисията възнамерява да подготви нови мерки за подобряване на прилагането на клаузата за демокрацията, като например постепенното разширяване на дейността на комисиите по правата на човека, така че да включват по-голям брой трети страни, или поканата към „ръководителите на делегации на ЕС” по целия свят да поставят по-голям акцент върху въпросите за правата на човека; все пак отбелязва, че е необходимо Комисията да предложи стратегически политически план наред със специална законодателна инициатива за основна реформа на клаузата за демокрацията, което, както отбеляза Парламентът, представлява стратегически проблем, касаещ цялостния подход на Европейския съюз към въпроса за правата на човека;
124. Обръща внимание на Съвета и на Комисията, по-специално, на необходимостта от систематично включване на клауза за правата на човека във всички секторни споразумения от ново поколение, като например търговските споразумения, така че да се насърчи подкрепата, защитата и спазването на правата на човека в рамките на целите на тези споразумения;
Въвеждане на въпросите на правата на човека в политиките
125. Продължава да подкрепя Съвета в усилията му да включи въпросите за правата на човека и демокрацията в цялостната дейност на ЕС, най-вече като се съсредоточи върху редовния преглед и изпълнение на конкретен пакет от насоки на ЕС в областта на правата на човека;
126. Изтъква, че многобройните вътрешни политики, и по-специално политиките, свързани с мерките за предоставяне на убежище, имиграцията и борба с тероризма, в момента оказват по-голямо въздействие върху спазването на правата на човека в трети страни; счита, че трябва да се положат по-големи усилия, за да се гарантира, че въпросните вътрешни политики са съвместими с правата на човека и международното хуманитарно право; отбелязва, че съгласно съдебната практика на Европейския съд по правата на човека, европейските държави нямат право при никакви обстоятелства да връщат хора обратно в страни, където те са застрашени от измъчване, жестоко, нехуманно или унизително отношение;
127. Приветства продължаващите усилия на Съвета и Комисията да съгласуват още по-добре политиката на ЕС за правата на човека с други международни политики; счита, че осигуряването на подобно съгласуване е от основно значение за осъществяване на надеждна политика на ЕС в областта на правата на човека; счита, че в бъдеще е необходимо Европа да говори в един глас; одобрява основната тема на Форума на ЕС за правата на човека (организиран от финландското председателство и Комисията в Хелзинки през декември 2006 г.), озаглавен „Включване на въпросите за правата на човека и демокрацията в политиките на Европейския съюз”;
128. Призовава Комисията да продължи отблизо да наблюдава предоставянето на помощи по Общата система от преференции (ОСП) + привилегии за страни, при които са забелязани сериозни пропуски при изпълнението на осемте конвенции на МОТ, свързани с основните стандарти на труд, нарушения на граждански и политически права или използване на затворнически труд; настоява Комисията да разработи критерии за оттегляне на помощи по ОСП заради проблеми с правата на човека;
129. Безусловно осъжда всички форми на експлоатация на деца, под формата на сексуална експлоатация, включително детска порнография и детски секс туризъм, или под формата на принудителен труд, наред с всички форми на трафик на хора; с възмущение отбелязва отсъствието на реално намаляване на сексуалната експлоатация на деца, и по-специално в резултат на ползването на интернет; счита, че това представляват тежки престъпления, за които трябва да се повдига съдебно преследване и да се наказват;
130. Настоятелно призовава Комисията да продължи да насърчава корпоративната социална отговорност на европейските и местни предприятия; изисква Съветът да докладва пред Парламента получената обратна информация от страна на специалния представител на ООН за търговска дейност и права на човека, в която се изясняват стандартите за корпоративна отговорност и отчетност за многонационални корпорации и други търговски предприятия по отношение на правата на човека;
131. Приветства заключенията на Съвета по общи въпроси от 13 ноември 2006 г. относно равенството между половете и включването на този въпрос в управлението на кризи;
132. Признава, че имиграционната политика се е превърнала в приоритет във вътрешния и външния политически дневен ред на Съюза, и че в своите документи Съюзът се опитва да обвърже имиграцията с развитието и да гарантира, че основните права на имигрантите се спазват; все пак твърди, че действителното положение опровергава тези документи; изразява особена тревога от факта, че се сключват споразумения за обратно приемане на имигранти с трети страни, които нямат необходимите правни и институционални механизми за обратното приемане на техни граждани при зачитане на правата им; призовава Съвета и Комисията да осведомят Парламента за постигнатия напредък в тази област след публикуването през 2005 г. на първия годишен доклад за наблюдение и оценка на сътрудничеството с трети страни за борба с нелегалната миграция; препоръчва Парламентът да бъде включен от самото начало на воденето на преговори и сключването на споразумения за обратно приемане; накратко твърди, че всяка миграционна политика трябва да бъде обща политика и по-скоро превантивна, отколкото наказателна политика;
133. Подчертава за пореден път значението на вътрешната политика на ЕС, която насърчава спазването на международното право в областта на правата на човека и необходимостта държавите-членки да приемат законодателство, което да съответства, наред с другото, на задълженията, произтичащи от Женевските конвенции, Конвенцията срещу изтезанията, Конвенцията за преследване и наказване на престъплението геноцид и от Римския статут на МНС; приветства постигнатия напредък в прилагането на международното законодателство от някои държави-членки; с оглед постигане на по-голямата съгласуваност между вътрешните и външните политики, насърчава Съвета, Комисията и държавите-членки да включат борбата срещу безнаказаността за извършени тежки международни престъпления в развитието на общото европейско пространство на свобода, сигурност и справедливост;
Ефективност на действията на Европейския парламент в областта на правата на човека
134. Приветства важната роля на Парламента в областта на правата на човека и за спазване на ангажиментите за подобряване на състоянието на правата на човека и демокрацията в целия свят чрез наблюдаване на дейността на други институции и по-специално чрез присъждане на наградата „Сахаров”;
135. Изисква Съветът и Комисията да вземат под внимание проучването на Европейския междууниверситетски център за права на човека и демократизация, озаглавено "Отвъд активизма: влияние на резолюциите и другите дейности на Европейския парламент в областта на правата на човека извън Европейския съюз", завършено през октомври 2006 г.;
136. Приветства дейността на подкомисията за правата на човека към комисията по външни работи, включително редовните отчети на председателството, Комисията и на личния представител по правата на човека, обмена на мнения (по-специално със специалните докладчици и независимите експерти на ООН), множеството заседания, експертните обяснения и проучвания; предлага да се засили въздействието на нейната работа чрез системна съвместна работа с други комисии, например комисиите по развитие, по международна търговия, по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи, по правата на жените и равенството между половете и по бюджети;
137. Признава, че подкомисията е продължила да извършва оценка на прилагането на инструментите на ЕС в областта на правата на човека и демокрацията, със специален акцент върху насоките на ЕС срещу изтезанията, да търси отчетност от Комисията и Съвета за действията им в тази област, да започне постоянен диалог с международните институции по въпросите на правата на човека, да осигури платформа за експертно мнение и в същото време да допринесе за включване на аспектите на правата на човека и демокрацията в отговор на докладите на комисията по външни работи, да подготвя доклади по собствена инициативи по специфични инструменти на правата на човека, да постави въпросите за правата на човека на вниманието на различните органи на Парламента (комисии и делегации), да организира и подготвя процедурата по присъждането на наградата „Сахаров” и да осигурява платформа за постоянен диалог с представители на гражданското общество;
138. Подчертава значението на засиленото сътрудничество с националните парламентаристи с оглед координиране на наблюдението над политиките по правата на човека; счита, че подкомисията по правата на човека трябва да се стреми към създаване на канали за комуникация и да организира срещи с подобни комисии от националните парламенти на държавите-членки на ЕС, както и на трети страни;
139. Призовава за по-конструктивна роля на подкомисията за права на човека в разработването на последователни и прозрачни критерии за подбор на неотложни въпроси, за да се гарантира, че действията на Парламента са своевременни и с максимален ефект; предлага да се реорганизират дебатите и времето за гласуване по резолюции по неотложни случаи, за да може и Съветът да участва;
140. Препоръчва изцяло да се изпълняват насоките за делегациите на Парламента, посещаващи трети страни;
141. Препоръчва да се преведат резолюциите и други ключови документи, свързани с правата на човека, на езика, който се говори в съответните страни;
142. Приветства активната роля на подкомисията за правата на човека, комисията по външни работи, комисията по развитие и председателя на Парламента в действията срещу случаи на несправедливост по света, по-специално чрез наградата „Сахаров”; счита, че Парламентът трябва да се стреми към нещо повече от моментна популярност и трябва по-добре да отговаря на повишените очаквания, като например системно осъществява връзка с бивши лауреати и чрез непрекъсната подкрепа; счита, че Европейският парламент трябва да улесни създаването на мрежа от носителите на наградата „Сахаров” чрез организиране на редовни срещи в Европейския парламент, за да могат носителите на наградата „Сахаров” да се включат в дейностите на Европейския парламент в областта на правата на човека; изразява дълбоко съжаление от отговора на бирманските и кубинските власти на искането на Парламента да дадат съгласие за изпращането на делегация на посещение при бивши носители на наградата „Сахаров”;
143. Настоява подкомисията за права на човека да издигне репутацията на публичните заседания, като подобри процента на присъствие сред членовете на ЕП и популярността сред медиите; призовава подкомисията да продължи да кани на тези заседания изтъкнати експерти и основни действащи лица, както и да помисли за отправяне на покани към представители на трети страни и ръководители на мисии на ЕС; настоява подкомисията да изготви оперативни заключения от всички свои заседания и обмен на мнения с цел да се проследят предприетите действия във връзка с ангажименти, получена информация и разработени варианти на политики;
144. Приветства резолюциите, приети от Парламента, в които се призовава за закриване на центъра за задържане в залива Гуантанамо, както и приноса на Парламента за поставяне на въпроса за този център и свързаните с него въпроси за правата на човека; призовава Съвета и Комисията да настояват пред правителството на САЩ да намери механизъм, който ще улесни повдигането на обвинение или освобождаването на задържаните лица, в съответствие с международното право; изразява загриженост, че самото съществуване на центъра за задържане в залива Гуантанамо продължава да изпраща негативно послание за начина на водене на борбата срещу тероризма;
145. Счита, че ефективността на работата на Парламента в областта на правата на човека и демокрацията може да се увеличи чрез определяне на приоритети за своите действия, най-вече като се съсредоточи върху въпроси, по които е възможно да се постигне широк политически консенсус; счита, че парламентарната подкомисия трябва да създаде малки работни групи, които да следват всяка от насоките в областта на правата на човека; счита, че съществуващите официални правомощия трябва да се използват по-добре за насърчаване на правата на човека, най-вече бюджетните правомощия и правото на одобрение;
146. Предлага различни области на политика в рамките на Европейския парламент да се свържат по-добре с работата на комисиите, отговорящи за правата на човека, за бюджетите и за международната търговия така, че бюджетните и търговските въпроси да се интегрират по-добре във въпросите за правата на човека, така че постигането им да е по-реалистично и да съответстват по-добре на официалните правомощия на Европейския парламент;
147. Призовава Съвета систематично да кани членове на ЕП да присъстват на подготвителните и отчетните заседания, по-специално заседанията с неправителствени организации, както и на отчети по проведен диалог с трети страни в областта на правата на човека, както и подкомисиите за правата на човека във връзка с европейската политика на добросъседство;
148. Счита за свой приоритет да продължи да работи в тясно сътрудничество с представители и органи на Обединените нации, в частност със Съвета по правата на човека на ООН, както и с представители и органи на Съвета на Европа; счита, че е важно също да се установят по-тесни работни отношения с парламентарната асамблея на АКТБ, Европейско-средиземноморската парламентарна асамблея и Европейско-латиноамериканската парламентарна асамблея, за да се обменя експертен опит и да се осигури по-голяма съгласуваност на дейностите в областта на правата на човека и демокрацията;
149. Признава работата на временната комисия по предполагаемо използване на европейски държави от ЦРУ за транспорт и незаконно задържане на затворници, както и доклада, приет от тази комисия на 14 февруари 2007 г.; приветства усилията за събиране на информация, разследване на твърденията и за установяване на фактите в тази връзка и за насочване на вниманието към въпроса за незаконното задържане и използването на територията страни от ЕС за извършване на полети на самолети на ЦРУ с цел транспортиране на жертви като нарушение на правата на човека и нарушаване на международното право; отбелязва критиките, както и препоръките, отправени към Съвета, неговия Генерален секретар/Върховен представител и държавите-членки; отбелязва ролята на водещата комисия за гарантиране на предприемането на подходящи последващи политически мерки към горепосочения доклад; изисква ЕС и държавите-членки да работят съвместно на всички равнища за осъждане на практиката за незаконно задържане на затворници сега и в бъдеще;
150. Приветства приемането на своята резолюция от 1 февруари 2007 г. относно положението с правата на човека в Далиц, Индия
Приети текстове, P6_TA(2007)0016 . ;
Ресурси, посветени на работата в областта на правата на човека
151. Приветства факта, че понастоящем Комисията отдава в по-голяма степен приоритет на въпросите за правата на човека в мандата на ръководителите на делегациите на Комисията в трети страни;
152. Приветства факта, че в протичащия процес на подновяване на мандатите на специалните представители на ЕС въпросът за правата на човека е добавен към всички мандати;
153. Счита, че трябва да се осигурят повече човешки ресурси в областта на правата на човека, които да се предоставят на разположение на всички специални представители, назначени от Съвета;
°
° °
154. Възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Съвета, Комисията, правителствата и парламентите на държавите-членки и страните-кандидатки, Обединените нации, Съвета на Европа, ОССЕ, правителствата на страните, споменати в тази резолюция, и представителствата на основните неправителствени организации за защита на правата на човека със седалище в ЕС.
ANNEX I
ANNEX I - INDIVIDUAL CASES RAISED BY THE EUROPEAN PARLIAMENT
FOLLOW-UP OF CASES RAISED BY THE EUROPEAN PARLIAMENT BETWEEN 2000 AND APRIL 2006
PEOPLE RELEASED
Algeria
Ahmed Benaoum
Head of the Erraï Elarm press group, acquitted by a court in Oran on 19 June 2005.
Mohamed Benchicou
Editor of “Le Matin”, he was sentenced to two years of imprisonment on 14 June 2004 for infringement of the law concerning exchange control and capital movements, while his newspaper went into compulsory liquidation in June 2004. He was released on 14 June 2006.
Belarus
Paval Mazhejka
Journalists from the newspapers “Pahonia”and “Rabočy”; all sentenced to between 6 and 9 months in prison. Mr Mazhejka is currently working as a press officer for Mr Milinkevitch, laureate of the Sakharov Prize 2006.
Mikola Markievic
Viktar Ivaskievic
Valery Levonesky
Promoters of a demonstration on 1 May 2004, sentenced for defamation and insult of the president in a satirical leaflet.
The European Parliament called on the Belarussian authorities to immediately release them and all other imprisoned political opponents of the regime in its resolutions adopted on 16 September 2004 and on 10 March 2005.
Alexander Vacilyev
Belarus (continued)
Mikhail Marynich
A prominent opposition activist, former Minister for External Economic Relations, Ambassador and presidential candidate in 2001, released on parole on 14 April 2006 after almost two years of imprisonment .
The European Parliament in its resolutions adopted on 10 March and on 16 February 2006 considered that he in fact was convicted for political reasons rather than for committing a crime.
Cambodia
Sam Rainsy
A politician, accused of libel and slander. The National Assembly overturned his immunity and he was convicted. He was pardoned by King Norodom on 5 February 2006 and returned to Cambodia on 10 February 2006.
In its resolution of 10 March 2005, the European Parliament focused on the case of three parliamentarians of the liberal Sam Rainsy Party, whose immunity was lifted on 3 February 2005 by the National Assembly of Cambodia. The European Parliament called upon the government of Cambodia for the immediate and unconditional release of Cheam Chany and re-imposition of the immunity of the members of the opposition parties.
Cheam Channy
Member of the Sam Rainsy Party, he was stripped off his immunity and convicted. He was pardoned by King Norodom on 5 February 2006 and released on 6 February 2006.
Chea Poch
Member of the Sam Rainsy Party, stripped off his immunity and convicted. He returned home in August 2005; he is said to be hiding, but his true fate remains unknown.
China
Mgr Francis An Shuxin
Auxiliary bishop of the diocese of Baoding, Hebei, aged 54; released in August 2006 after 10 years of arbitrary detention.
The European Parliament demanded in its resolution of 8 September 2005, the unconditional release of all Chinese catholics incarcerated because of their religious convictions, and the immediate cessation of all kinds of violence towards them. Francis An Shuxin was the only one released.
Cuba
Oscar Espinsa Chepe
Political prisoner, released on 30 November 2004.
The imprisonment of dissidents in Cuba gave special rise of concern to the European Parliament, which sharply denounced the ongoing breach of fundamental rights by the local regime, for instance in its resolution adopted on 17 November 2004.
Paul Riveiro
Political prisoner, poet, released on 30 November 2004.
Edel Jose Garcia
Political prisoner, journalist, released on 30 November 2004.
Indonesia/Aceh
Muhammad Nazar
Human rights activist, released in August 2005
Iran
Leyla Mafi
Girl aged about 20, charged with acts contrary to chastity; released in February 2006.
Akbar Ganji
Journalist, sentenced to six years of imprisonment in July 2001, released on 17 March 2006.
Both President Borrell and the chair of the Delegation for Relations with Iran sent letters to the Ambassador of Iran concerning the situation of Ganji. During its visit to Teheran on 21-24 April 2005, the Bureau of the EP Delegation was not allowed to visit him. Akbar Ganji was released on 17 March 2006.
Hanif Mazroi
Journalist, released on 11 November 2004.
In resolutions adopted on 28 October 2004 and on 13 January 2005 the European Parliament expressed its concerns on the fundamental rights of journalists in Iran.
Rozbeh Ebrahimi
Journalist, released on 26 November 2004.
Hassan Yuseffi Eshkevari
Journalist, released in February 2005 after serving about two thirds of his prison sentence.
Saleh Kamrani
Iranian Azerbaijani lawyer and human rights defender, released on 18 September 2006.
With regard to the situation of Iranian minorities, the European Parliament adopted a resolution on 15 November 2006, in which the Iranian authorities were called upon to eliminate all forms of discrimination based on religious or ethnic grounds or against persons belonging to minorities.
Masoud Bastani
Journalist, released on 22 January 2006.
In its resolution adopted on 15 November 2006, the European Parliament raised concerns regarding various human rights violations in Iran and among others called for the release of all imprisoned journalists and webloggers, including Masoud Bastani.
Iran (continued)
Omid Memariam
Blogger journalists. They were detained without being formally charged and their access to lawyers and to their family members was refused. They were arrested in a crackdown on news websites and spent several months in prison in 2004; later they were released on bail.
The European Parliament in resolutions adopted on 13 January 2005, on 28 October 2004 and on 12 February 2004 repeatedly expressed its concerns on the situation of fundamental rights of journalists in Iran. In its resolutions of 28 October 2004 and 13 January 2005 it demanded the Iranian Parliament to repeal all criminal provisions dealing with the peaceful expression of opinions and provisions affecting the press. The European Parliament also called upon the authorities to release all prisoners prosecuted or sentenced for press- and opinion-related offences. The European Parliament urged in particular the release of online journalists who allegedly contributed to the content of reformist orientated Internet sites.
Javad Ghoam Tamayomi
Sharam Rafihzadeh
Rozbeh Ebrahimi
Iraq
Simona Torretta
Italian aid workers, released on 16 September 2004.
The European Parliament was concerned about the constant threat of abduction of aid workers and journalists, as reflected also by its resolution adopted on 16 September 2004.
Simona Pari
Christian Chesnot
French journalists, kidnapped on 20 August 2004, released in December 2004.
Both hostages were released on 21 December 2004, as a result of media pressure and public protests.
Georges Malbrunot
Maldives
Mohamed Nasheed
Member of the Parliament, released on 22 September 2006.
He was among those prominent political leaders who were mentioned by a resolution of the European Parliament of 16 September 2004, which criticised the Maldives for the large-scale incommunicado detention practices and demanded the release of pro-democracy reformers. This resolution also called for reforms to give way to democratisation and the respect of human rights.
Sudan
Dr Mudawi Ibrahim Adam
The Chairperson of the Sudanese Social Development Organisazion (SUDO), he was arrested several times, the last time shortly before he was due to travel to Ireland to receive Front Line's Human Rights Defender award from the President of Ireland. He was released on 16 May 2006 after two weeks of detention.
The European Parliament condemned his arrest and called on the Sudanese authorities to release him and others without delay in its resolution adopted on 12 May 2005.
Syria
Hasan Zeino
Civil activist, arrested in July 2005 for his membership to the unlicensed National Democratic Gathering. He was released at the end of 2006 following a presidential amnesty.
On 8 October 2005 the European Parliament passed a resolution on several individual cases in Syria, with mention to these persons.
Yassin al-Hamwi
Civil activist, arrested in July 2005 after funding the Committee of the Families of Prisoners of Opinion and Conscience in Syria. He was released in August 2005 and convicted on 27 September 2006 to ten days in prison.
Muhammad Ali al-Abdullah
The civil activist was arrested and released at the same time at with the same circumstances as Yassin al-Hamwi.
Haytham Al-Hamwi
Civil activist, arrested in 2003 and sentenced to four years imprisonment after an allegedly unfair trial. He was released in November 2005, following a presidential amnesty.
Muhammad Ali Al-Abdullah
The civil activist was arrested and released at the same time than Yassin al-Hamwi and in the same circumstances.
Khalil Hussein
Civil society activists, arrested and tortured in May 2006 after signing a petition for improved Syrian-Lebanese relations. Khalil Hussein and Suleyman Shummar were released on 25 September 2006. They still are believed to be in imminent danger of arrest on the same or similar charges. Fateh Jamous was released on 12 October 2006. Dr Sawafan Tayfour, Nidal Derwiche and Ghalem Amer were also released on 28 July 2006.
In a resolution adopted on 15 June 2006, the European Parliament urged the Syrian authorities to release immediately all activists still detained on grounds of signing the referred petition.
Dr Safawan Tayfour
Fateh Jamous
Nidal Derwiche
Suleiman Shummar
CASES OF CONCERN
Algeria
Farid Alilat
Journalists working for a privately owned French language newspaper sentenced for violating the media law.
The European Parliament in its resolution adopted on 9 June 2005 called on the Algerian authorities to release the journalists sentenced to imprisonment for libel without delay and to end judicial persecution of the Algerian private media for their opinions, also to halt the legal proceedings initiated against the Algerian private media.
Fouad Boughanem
Haakim Laâlam
Abla Cheérif
Hassane Zerrouky
Youssef Rezzoug
Yasmine Ferroukhi
Hafnaoui Ghoul
Belarus
Vieronika Cherkasova
Journalist, stabbed to death in her home in Minsk on 20 October 2004. Despite all the evidence suggested that she was assassinated because of her professional activity, the authorities accused her son and her stepfather.
In its resolution of 28 October 2004, the European Parliament urged the Belarussian authorities to investigate thoroughly her murder. In its resolution adopted on 7 July 2005 furthermore, the European Parliament strongly condemned the Belarussian regime’s indiscriminate attacks on the media, journalists, members of the opposition, human rights activists, and on any other person who criticises the President and the regime; Ms Cherkasova was mentioned in this resolution as well.
Mikola Statkievic
Leader of the Belarussian Social Democratic Party; sentenced to three years of corrective labour on 31 May 2005; later the sentence was shortened to two years.
Both political leaders were arrested together with about 50 other demonstrators and freed after strong criticism from of the European Parliament on 1 and 4 November 2004 respectively. The European Parliament reiterated its call on the Belarussian authorities for their immediate release in its resolution of 10 March 2005. None of them were released and they will probably serve their full term.
Paval Seviarynec
Leader of the Malady Front; sentenced to three years of corrective labour on 31 May 2005, which sentence later was shortened to two years
Yuri Zakharenko
Former Minister of Interior, disappeared.
The European Parliament called for an independent inquiry to their disappearance in its resolution of 10 March 2005. Their present situation still remains unknown.
Victor Gonchar
Deputy chairman of the 13th Supreme Soviet of Belarus, disappeared
Dmitry Zavadski
Camera-man of the Russian Television Channel ORT, disappeared.
Anatoly Krasovsky
Businessman, disappeared.
Burma ( Myanmar )
Daw Aung San Suu Kyi
Sakharov Prize laureate of 1990, has been under house arrest since 31 May 2003. She spent 10 of the last 16 years in detention without trial. In May 2006, her detention order was extended by one year.In December 2005, the NLD submitted an appeal to the junta, claiming her house arrest was legally flawed.
The European Parliament in its resolutions of 11 March 2004, of 16 September 2004 and of 12 May 2005, continued to urge for the release and for ensuring full freedom of movement and expression for Daw Aung San Suu Kyi and other leading NLD members as well as for other political prisoners held by the ruling junta. Heavy pressure from the European Union and the US government lead to reopening constitutional talks in February 2005. On 14 December 2006, the European Parliament adopted a resolution on the situation in Burma, demanding her immediate and unconditional release as well as of all the other political prisoners. On 17 January 2007, the Presidency made a declaration on behalf of the European Union on the release of five student leaders and the situation of Suu Kyi. The Parliament's planned ad-hoc delegation to Burma to hand over the Sakharov Prize to her, was informed that the Burmese authorities would allow for a visit to the country, but not to meet with Suu Kyi. Therefore the visit of the delegation is pending.
Hkun Htun Oo
Chair of the Shan Nationalities League for Democracy, held in prison since February 2005 and sentenced to 90 years of imprisonment.
The European Parliament in a resolution adopted on 17 November 2005 demanded the immediate release and full freedom of movement and of expression for all political prisoners held by the State Peace and Development Council.
General Hso Hten
President of the Shan State Peace Council, held in prison since February 2005 and sentenced to 109 years of imprisonment.
Cambodia
Kem Sokha
President of the Cambodian Centre for Human Rights (CCHR).
On 3 February 2006, the government lawyers officially withdrew criminal complaints against them. The European Parliament in resolutions adopted on 13 January 2005, on 10 March 2005 and on 19 January 2006 reiterated its strong condemnation of the human rights situation in Cambodia.
Pa Nguon Teang
Acting Director of the Cambodian Centre for Human Rights and Radio Director.
Rong Chhung
President of the Cambodian Independent Teachers´ Association.
Cambodia (continued)
Mam Sonando
Director of the Beehive Radio.
Prince Sisowath Thomico
Secretary to former King Sihanouk.
Chea Mony
President of the Free Trade Union of Workers.
Ea Channa
Deputy Secretary General of the Student’s Movement for Democracy Criminal. Crimial charges remained pending against him. He has been in exile in Northern countries since the beginning of 2006.
The European Parliament in its resolutions of 13 January 2005, of 10 March 2005 and of 19 January 2006, reiterated its strong condemnation of the human rights situation in Cambodia, where in the recent years human rights activists, journalists, trade unionists and opposition supporters have been intimidated, arrested and killed, creating a climate of political violence in the country.
Men Nath
President of the Cambodian Independent Civil Servant’s Association. He has been in exile in Northern countries since the beginning of 2006.
Say Bory
Advisor to the former Prime Minister, King Sihanouk. He is free to carry out his activities in Cambodia, although criminal charges remain pending against him.
China
James Su Zimin
Bishop of the diocese of Baoding, Hebei, aged 74, disappeared in 1997. Later on he was seen in a hospital in 2003 being watched by policemen.
The European Parliament in its resolution of 8 September 2005 demanded the unconditional release of all Chinese catholics imprisoned because of their religious convictions and the immediate cessation of all kinds of violence against them. The resolution also mentioned the disappeared and arrested clergy members.
Han Dingxian
Diocese of Yongnian/Handan, Hebei, aged 67; disappeared in January 2006 after being held in house arrest.
Cosma Shi Enxiang
Diocese of Yixian, Hebei, aged 83; disappeared in 2001.
Philip Zhao Zhendong
Diocese of Xuanhua, Hebei, 86; had been detained between 2000 and June 2004 and was arrested again in December 2004; his fate remains unknown
Paul Huo Junlong
Administrator of the diocese of Baoding, aged 50; arrested in August 2004 and has been under house arrest since January 2006.
Zhang Zhenquan
Diocese of Baoding, Hebei.
Ma Wuyong
China (continued)
Fr Li Wenfeng
Diocese of Shijiazhuang, Hebei; arrested in October 2003.
The European Parliament in its resolution of 8 September 2005 demanded the unconditional release of all Chinese catholics imprisoned because of their religious convictions and the immediate cessation of all kinds of violence against them. The resolution also mentioned the disappeared and arrested clergy members.
Fr Liu Heng
Fr Dou Shengxia
Fr Chi Huitian
Diocese of Baoding, Hebei.
Fr Kang Fuuliang
Diocese of Baoding, Hebei; arrested in July 2003.
Chen Guozhen
Pang Guangzhao
Yin Ruose
Li Shunjun
Fr Lu Xiaozhou
Diocese of Wenzhou, Zhejiang; arrested in June 2003.
Fr Lin Daoming
Diocese of Fuzhou, Fujian; arrested in May 2003.
Fr Zheng Ruipin
Diocese of Fuzhou, Fujian; arrested in April 2003, imprisoned at an undisclosed location.
Fr Pang Yongxing
Diocese of Baoding, Hebei.
Fr Ma Shunbao
Fr Wang Limao
Fr Liu Deli
Convicted to six years of imprisonment in 2001.
Pastor Zhang Rongliang
One of the founders of the China for Christ church; convicted to seven and a half years of imprisonment in 2006; currently he is in a very bad health condition.
Cuba
Oswaldo Paya Sardinas
Sakharov Prize laureate of 2002, author of the Manifesto ‘Todos Unidos’, which is the origin of the Varela Project calling for a referendum on open elections and for the freedom of speech, for freedom for political prisoners and for free enterprise. He has been systematically denied to leave Cuba and to accept the invitations issued by the European Parliament and by other European Union institutions. In January 2007, he appealed to the EU to support a resolution at the UNHCR demanding the Cuban government to liberate all Cuban political prisoners. Mr. Oswaldo Payá is up to this day subjected to close surveillance by the intelligence services and by members of the communist organizations in Havana.
The European Parliament planned an ad-hoc delegation to Cuba, which would hand over the Sakharov Prize to Mr Paya Sardinas and to the Ladies In White. The Cuban authorities condemned the interventionist attitude of the Parliament and refused to be subjected to any pressure. With its various resolutions of 17 March 2004, of 22 April 2004, of 28 April 2005, of 2 February 2006, the European Parliament renewed its invitation to Mr Payá and reiterated its call to the Cuban authorities to permit him to travel to Europe in order to visit the Community institutions.
Ladies in White (Damas de Blanco)
Sakharov Prize laureates of 2005. Wives and mothers of the 75 independent journalists and dissidents arrested in March 2003, they continue to demand the immediate release of their relatives. 59 of them whom are still in prison. Many of the Ladies in White suffer severe repression by the authorities, especially those who live in the countryside. Some of them suffered “acts of repudiation”, received threats and were even physically attacked in the past months. The women are usually obstructed from travelling to Havana when a Ladies in White event takes place. On the International Human Rights Day on 10 December 2006, some were forced to travel in secret at night in order to avoid police control.
Egypt
Dr Ayman Nour
Former journalist and lawyer, now leader of Al-Ghad Party and member of the Egyptian Parliament, was sentenced to 5 years of imprisonment on 24 December 2005.
Following the protests of the European Parliament in its resolution of 23 February 2005 and of other international organisation, he was released on bail on 11 March 2005. Ten days later he was formally charged with forging signatures in an effort to obtain formal party status for his Al-Ghad camp.The European Parliament in its resolution of 9 February 2006 strongly urged the Egyptian authorities to ensure that he is not subjected to torture or to other forms of ill-treatment and that he is given prompt, regular and unrestricted access to his lawyers, his doctors (as he is diabetic) and his family. In its resolution of 6 April 2006, the European Parliament renewed its demand on his release and also expressed its concern regarding his trial at the Court of Cassation on 18 May 2006. A letter of concern was sent on 22 May 2006. The European Parliament also proposed an ad hoc delegation to visit him if he remains in prison following the Court hearing.
Ethiopia
Mesfin Woldemariam
Founder and former President of the Ethiopian Human Rights Council, the country’s first independent human rights organisation, arrested in May 2005. His trial resumed in February 2006. Under Ethiopian law, the possible sentence ranges from three years’ imprisonment to the capital punishment. He was nominated to the Sakharov Prize in 2006.
The European Parliament in its resolution of 17 May 2001 raised the cases of eminent human rights activists and political prisoners in Ethiopia and focused on these two cases. In its resolution of 15 November 2006 the European Parliament called on the Ethiopian authorities to refrain from acts of intimidation and harassment and to immediately and unconditionally release all political prisoners.
Berhanu Nega
Well-known economist and the leader of the main opposition Coalition for Unity and Democracy (CUD) party, arrested in May 2005. His rial resumed in February 2006. Under Ethiopian law, his possible sentence ranges from three years of imprisonment to capital punishment.
Iran
Emadeddin Baghi
Iranian writer and critic, subject to a travel ban since 4 October 2004. He tried to travel to France in 2006 to receive a Human Rights prize, but he did not succeed.
The European Parliament urged the authorities in its resolution of 28 October 2004 to immediately lift the travel ban imposed on him.
Hossein Ghazian
Journalists, imprisoned
The European Parliament in its resolution of 28 October 2004, condemned the imprisonment of these prominent journalists, which act clearly obstructs the right to freedom of expression.
Abbas Abdi
Reza Alidjani
Taghi Rahmani
Hoda Rezazadeh-Saber
Ensalfali Hedayat
Zhila Izadi
13 years old girl, initially convicted to death by stoning, which sentence was later reduced to 55 lashes.
In its resolution of 28 October 2004 the European Parliament denounced these two cases of minors sentenced to death and urged the Iranian authorities to respect the provisions of he International Covenant on the Rights of the Child, which Iran is party to. Futhermore the resolution called on Iran to prevent any further application of the death penalty to minors. In addition, the European Parliament called on the Iranian authorities to immediately end all stoning penalties and to provide evidence that they were willing to implement their publicly declared moratorium on stoning.
Bakhtiar Izadi
Her 15 years old brother, convicted to 150 lashes, which sentence was later reduced to 55 lashes.
Kazakhstan
Altynbeck Sarsenbayev
A prominent politician and the co-chairman of the True Ak Zhol opposition party, murdered on 13 February 2006, together with his bodyguard and driver.
In its resolution of 16 March 2006 the European Parliament condemned these murders and expressed its great concerns regarding the imprisonment of opposition activists and journalists for holding a rally on 26 February 2006 in memory of Altynbeck Sarsenbayev. The European Parliament called on the Kazakh authorities to carry out the investigation into the circumstances of his death in a full, independent and transparent manner. According to the International Helsinki Federation of Human Rights, an investigation was carried out by the authorities on this murder and some suspects were found guilty, but the investigation and the trial did not see into the whole truth of this case.
Nurkadilov Zamanbek
Opposition leader, was found shot dead in unexplained circumstances on 12 November 2005. He died after he had accused the government of corruption. The official investigation concluded that he had committed suicide.
Laos
Pa Fue Khang
Local escort of a journalist team.
The Belgian journalist, Thierry Falise and the French camera-man, Vincent Reynaud, were arrested together with their Laotian escorts while producing a report on the Hmong ethnicity, which assembled to the US during the Vietnam war and has a long history of resistance and aspirations to independence vis-à-vis the Laotian government. After the Western reporters were released on 9 July 2003, the escorts of the journalists were subjected to a collective trial, the outcome of which was predetermined and which did not allow for legal representation. Pa Fue Khang and Thao Moua face a 15 and 12 years imprisonment in Samkhe prison, one of most cruel prison of Laos. The third guide arrested managed to escape.
Thao Moua
Local escort of a journalist team.
Maldives
Dr Mohamed Munavvar
Member of the Parliament, former Attorney General
In its resolution adopted of 16 June 2004, the European Parliament sharply criticised the large-scale detention incommunicado used in the Maldives and demanded the release of pro-democracy reformers. The resolution also urged the authorities to give way to democratisation and to the respect of human rights. Following demonstrations on 12 and 13 August 2004 in the capital, Male, which were directed against the slow pace of political reforms of president Gayoom´s government, at least 69 people were detained. On 22 August 2004 the government allegedly released 62 detainees, while hundreds remained to be detained. According to Amnesty International the exact numbers of political prisoners are difficult to assess. An EU delegation visiting the Maldives was denied access. The above mentioned resolution of the European Parliament raised the case of prominent leaders of the Maldives Democratic Party detained in August 2004.
Ali Faiz
Member of the Parliament
Ilyas Hussein
Member of the Parliament
Ahmed Shafeeq
Member of the Parliament
Ahmed Adil
Member of the Parliament
Dr Hussein Rasheed Hassan
Member of the Parliament, member of the National Human Rights Commission
Ibrahim Hussain Zaki
A widely respected diplomat and former secretary-general of the South Asian Association for Regional Cooperation (SAARC).
Ibrahim Ismail
Member of the Parliament
Ahmed Athif
Member of the Parliament
Gasim Ibrahim
Member of the Parliament, former President of the SAARC Chamber of Commerce and the pro-reform candidate of Speaker of the Maldivian Parliament.
Husnoo Alsnood
Lawyer and member of the National Human Rights Commission .
Fathimeen Nisreen
Mohammed Niyaz
Ahmed Ibrahim Didi
Mohamed Zaki
Ibrahim Zaki
Maria Manike
Jennifer Latheef
Aminath Najeeb
Asad Whaeed
Pakistan
Javed Hashmi
Leader of the opposition Alliance for the Restoration of Democracy, sentenced to 23 years in prison in April 2004. He was convicted for having allegedly prepared a critical letter on the military staff. The supporters of the Alliance reckon the verdict to be politically motivated. He is still imprisoned. He was released on parole for two days in December 2006 to attend the wedding of his daughter.
The European Parliament expressed its concerns on his detention several times, for instance in resolutions adopted on 22 April 2004. It called for his immediate release and stressed that politically motivated trials and sentences could not be accepted.
Philippines
Francisco Larranaga
European citizen, sentenced to death for rape and murder of two sisters. His death sentence was confirmed in July 2005 without further possibilities for appeal. However, on 21 November 2005, the Spanish Defence Minister José Bono received assurances from Philippine President Gloria Macapagal-Arroyo that Larrañaga would not be executed while she remained in power. He is still imprisoned. At this point it is still unclear whether he would fall under the category of former death row inmates who may get parole at some stage, or he would have to remain in prison indefinitely.
The European Parliament asked the President of the Philippines to exercise her power by granting an absolute pardon to him and securing his immediate release from prison. Furthermore, the European Parliament called for a review of the legal procedure in this case and asked for a fair trial to be held respecting all legal, penal and jurisdictional guarantees. The European Parliament also asked for commuting the death penalty of the prisoners on death row, particularly the 18 child offenders. The death penalty was abolished in the Philippines in June 2006. Mr Larranaga submitted a communication to the United Nations Human Rights Committee, which condemned in September 2006 the violation of the authorities of Philippines of Articles 6, 7 and 14 of the International Covenant on Civil and Political Rights.
Russia
Stanislav Dmitriyevsky
Chief executive for the Russian-Chechen Friendship Society and editor in chief for the Nizhni Novgorod newspaper “Pravo-zaschita” (“Human Rights Activism”), sentenced to two years suspended imprisonment because he published Aslan Mashkado´s appeal for peace in Chechnya. The Russian-Chechen Friendship Society (RCFS) was deregistered due to a Russian Supreme Court decision in January 2007.
On 19 January 2006, the European Parliament called for dropping all charges against him. Furthermore, the European Parliament urged the Russian authorities to respect the freedom of the media and journalists and recalled its precedent calls on Russia to protect human rights defenders, who were increasingly under attack. The resolution also called for granting access to Chechnya to UN Special Rapporteurs and other international human rights monitors, independent media and international humanitarian organisations and also to provide all the necessary security conditions for carrying out their work.
Sudan
Amouna Mohamed Ahmed
The four girls were attacked on 6 March 2006 outsidethe Al Shareif camp. The aggression lead to the death of the attacker and the police referred the case of the four girls to the Prosecution Attorney with charges of murder. Amouna Mohamed Ahmed should be tried soon. The three other girls were released.
In its resolution adopted on 6 April 2006, the European Parliament called on the Government of Sudan to release the girls. The Parliament also considered that the girls should be given appropriate care as victims of attempted rape in a resolution..
Fayza Ismail Abaker
Houda Ismail Abdel Rahman
Zahra Adam Abdela
Syria
Riad Seif
Member of Parliament, detained
On 8 November 2005, the European Parliament passed a resolution concerning several individual cases in Syria; these persons were also mentioned therein.
Mamoun al-Homsi
Member of Parliament, detained
Riad al-Hamood
Kurdish civil society activists, Arab language teacher and active member of the Committee for Rival of Civil Society, arrested on 4 June 2005. He was sentenced in April 2006 to five years of prison.
Tunisia
Maître Mohammed Abbou
Well-known lawyer and human rights defender, sentenced to three and a half years in prison on 28 April 2005 because of publishing critical articles causing “defamation of the judiciary” and “public disorder”. His lawyers reportedly were denied on a number of occasions to visit him in prison.
The European Parliament in its resolution of 29 September 2005 condemned this conviction, who was sentenced for Later the European Parliament adopted a new resolution on his case and on the general situation of human rights in Tunisia on 15 June 2006. A letter of concern was sent on February 2007 expressing preoccupation with regards to the situation of Mr Abbou.
Vietnam
Thich Huyen Quang
Roman catholic priests, held in the Z30A camp for more than 18 years.
In its resolution of 1 December 2005, the European Parliament expressed its concern about the dramatic conditions suffered by prisoners in the Z30A camp in Xuan Loc, in particular by these religious leaders.
Thich Quang Do
Pham Minh Tri
Nguyen Duc Vinh
Ngo Quang Vinh
Member of the Buddhist Hoa Hao sect, aged 87, held in the Z30A camp for more than 18 years.
FOLLOW-UP OF CASES BETWEEN APRIL 2006 AND MARCH 2007
Bangladesh
Salah Uddin Shoaib Choudhury
Journalist and director of the newspaper "Weekly Blitz", which promotes dialogue among the religions and for the recognition of Israel. He was arrested on 29 November 2003. He is in danger of being sentenced to death at his trial for sedition, which was due to open on 13 November 2006.
In its resolution of 15 November 2006, the European Parliament called for the review of his trial and for his release. The charges against him are contrary to all standards of international law and to all conventions on violations of press freedom. The resolution was also deploring recent acts of violence and strongly condemned the physical attacks on journalists, NGO staff, trade unionists and others. The resolution also expressed disapproval regardig the violence related to the forthcoming general elections and the transition.
Cambodia
Hu Vuthy
President of the Free Trade Union of Workers in the Kingdom of Cambodia (FTUWKC) at the Suntex garment factory, was shot dead on 24 February 2007.
The European Parliament adopted a resolution on 15 March 2007, which condemned the killing of Hy Vuthy and all other acts of violence against trade unionists as well as urged the Cambodian authorities to launch an urgent, impartial and effective investigation into these murders.
Chea Vichea
FTUWKC President at the Trinunggal Komara factory, was murdered in May 2004.
Ros Sovannarith
FTUWKC President, was shot dead in January 2004.
Yim Ry
A worker at a garment factory, was killed on 13 June 2003, when the police shot into the crowd of protesting workers.
Bulgaria
Michael Shields
A 18 years-old British citizen, subjected to an unfair trial and sent to prison in Bulgaria, in spite of the fact that another person confessed to the crime in question.
A letter of concern was sent on 13 June 2006.
Guatemala
Eduardo José D'Aubuisson Munguía
Members and the driver of the Central American Parliament (Parlacen). They were brutally murdered as they were driving to the Parlacen plenary session. The alleged murderers were subsequently killed in prison among suspicious circumstances.
These killings were expressly mentioned by the European Parliament resolution on Guatemala adopted on 14 March 2007.
William Rizziery Pichinte Chávez
José Ramón González Rivas
Gerardo Napoleón Ramírez
Ecuador
Mirek Krygier
Polish citizen, imprisoned.
A letter of concern was sent on 15 November 2006.
Iran
Keyvan Ansari
Prisoner of conscience.
In a resolution adopted on 15 November 2006, the European Parliament raised concerns regarding various human rights violations in Iran, including the ill-treatment of political prisoners, the prosecution of juvenile offenders, also concerning the issue of minority rights, freedom of religion and of the press, and women's rights. In the resolution, the Iranian authorities were called on to unconditionally release all prisoners of conscience; these five persons were explicitly mentioned.
Keyvan Rafii
Prisoner of conscience.
Kheirollah Derakhshandi
Prisoner of conscience.
Abolfazl Jahandar
Prisoner of conscience.
Koroush Zaim
Prisoner of conscience.
Abdullah Suleymani
Executed on 19 December 2006
Despite the European Parliament resolution adopted on 15 November 2006 and the exchange of letters between President Borrell and the Iranian embassy in Brussels, the Iranian authorities decided to execute these persons.
Malek Banitamim
Executed on 19 December 2006
Ali Matouri Zaadeh
Executed on 19 December 2006
Mohammad Jaab Pour
Executed on 24 January 2007
Abdulamir Farjallah Jaab
Executed on 24 January 2007
Alireza Asakreh
Executed on 24 January 2007
Khalaf Derhab Khudayrawi
Executed on 24 January 2007
Abdulreza Sanawati Zergani
Executed on 14 February 2007
Qasem Salamat
Executed on 14 February 2007
Majed Alboghubaish
Executed on 14 February 2007
Farshid Yadollahi
Lawyers, imprisoned while defending Sufis in Qom
In its resolution of 15 November 2006, the European Parliament also addressed the freedom of religion and expressed concerns about the arrests of these persons.
Omid Behrouzi
Ayatollah Sayad Hossein Kazemeyni Boroujerdi
He was advocating for years that politics and religion should be separated; he was arrested reportedly with more than 400 of his followers.
Motjaba Saminejad
Imprisoned journalist/webblogger.
In tits resolution of 15 November 2006, the European Parliament called for the release of all imprisoned journalists and webloggers.
Ahmad Raza Shiri
Imprisoned journalist/webblogger.
Arash Sigarchi
Imprisoned journalist/webblogger.
Iran (continued)
Akbar Mahdavi Mohammadi
Student activist, died as a result of his hunger strike
The resolution adopted on 15 November 2006 strongly condemned the open call by President Ahmadinejad for a purge of liberal and secular academics in the universities and called for all those expelled to be allowed to return and to teach according to the elementary rights of academic freedom.
Valiollah Feyz
Political prisoner, died as a result of his hunger strike
The European Parliament deeply deplored the death of these two activists.
Manoucher Mohammadi
Student activist, imprisoned
The European Parliament called for his release, requesting that students should not be barred from higher education due to their peaceful political activities.
Mausavi Khoini
A letter of concern was sent on 20 October 2006.
Delara Darabi
Sentenced to death and on death row . They were minors (17 years old), when committing the crimes in question.
Regarding their case, a letter of concern was sent on 17 April 2006.
Shahram Pour Mansouri
Kobra Rahmanpoor
Convicted in January 2002 and is still uncertain about when the sentence is to be executed, if at all.
These four women were sentenced to death despite Iran is a party to the International Covenant on Civil and Political Rights, therefore it is obliged under international law to abolish the death penalty. In addition, two of the convicted are minors. A letter of concern was sent on 13 July 2006 regarding their case.
Nazanin Mahabad Fatehi
Convicted in March 2005 for killing one of the three men, who tried to rape her and her cousin. She was released on 15 January 2007, after the court of appeal declared her innocence. However, she still has to pay compensation of € 25.000.
Fatemeh Hagigat Prozheh
Delara Darabi
She broke into an house with her partner, allegedly killed the woman, whose house she and her partner broke into. She denied the crime but. She is still imprisoned, on death row. On 20 January she attempted suicide in her cell.
Sa'id Masouri
Sentenced to death and awaiting execution, she has been held in solitary confinement in Section 209 of Evin Prison since late 2004
With regards to their case a letter of concern was sent on 17 May 2006.
Khaled Hardiani
Sentenced to death and on death row, involved in hijacking a plane in 2001
Farhang Pour Mansouri
Sentenced to death and on death row, involved in hijacking a plane in 2001
Shahram Pour Masori
Sentenced to death as a minor and on death row, involved in hijacking a plane in 2001
Israel
Jigo Faust
A letter of concern was sent on 29 August 2006
Ziyad Hmeidan
Student and human rights worker, detained in May 2005
A letter of concern was sent on 20 July 2007.
North Korea
Son Jong Nam
He is Christian believer. He was reportedly tortured by the National Security Agency, and was then sentenced to death for alleged reasons without a trial and without procedural safeguards required by the international human rights law.
In a resolution adopted on 15 June 2006, the European Parliament urged the government of the DPRK to provide information on his case and not to proceed with his execution. The European Parliament also called on the government of North Korea to comply with the principles set out in the international human rights treaties it has ratified (such as the International Covenant on Civil and Political Rights) and incorporate these principles into domestic law, to abolish the death penalty and to release all people detained or imprisoned for the peaceful exercise of fundamental human rights.
Pakistan
Tahir Hussain
British citizen, released on 17 November 2006 after spending 18 years on death row for the murder of a taxi driver in 1988.
A letter of concern was sent on 20 November 2006.
Russia
Mikhael Khodorkovsky
Russian citizen, convicted after an unfair trial and subjected to difficult prison conditions; detained in a prison in Siberia.
With regards to their case, a letter of concern was sent on 22 November 2006.
Platon Lebedev
Russian citizen convicted after an unfair trial and subjected to difficult prison conditions. Suffers from serious health problems.
Anna Politkovskaya
Journalist, murdered on 7 October 2006. A highly respected investigative reporter, known as the symbol of honest journalism in Russia, she was awarded many prizes, among others the Prize Olof Palme. She courageously stood up defending human life and dignity. She exposed and objectively reported on various forms of crimes against humanity, especially in Chechnya.
In its resolution of October 2006, the European Parliament paid tribute to her work and merits. The European Parliament called on the Russian authorities to conduct an independent and efficient investigation to find and punish those responsible for this cowardly crime. The President of the Parliament also expressed his concerns regarding the issue in a letter of concern. In November 2006, a hearing took place on the Subcommittee on Human Rights on Human rights defenders in Russia. At the EU-Russia Summit, the European Union insisted that Russia must to respect human rights in every field of its cooperation of the EU-Russia cooperation.
Russia (continued)
Galina Kozlova
Board member of Mari Ušem, which is a national organisation for the Mari Finno-Ugric minority in Russia. She is also the editor of the literary magazine Ontšõko. She was attacked on 25 January 2007, which act - according to her - could not be considered as a simple robbery attempt. His husband, Valdimir Kozlov, was nominated to the Sakharov Prize.
In its resolution of 17 March 2007 the European Parliament strongly condemned this attack and also the continuing harassment and assaults on activists, leading cultural figures and independent journalists in Mari El.
Sri Lanka
Lieutenant General Sarath Fonseka
Commander of the Sri Lankan Army, he suffered an assasination attempt on 25 April 2006.
In a resolution adopted on 18 May 2006, the European Parliament severely condemned the renewed campaign of attacks by the LTTE, the high number of human rights violations committed by both sides and the constant breaches of the ceasefire agreement. The Parliament also considered that tensions have been deliberately exacerbated by this assassination attempt , and the attack on the Batticaloa district office of the Sri Lanka Monitoring Mission (SLMM) on 13 January 2006 in a deliberate attempt to undermine the ceasefire agreement.
Lakshman Kadirgamar
Minister of Foreign Affairs, assassinated in August 2005.
Joseph Pararajasingha
Member of the Parliament, assassinated in December 2005.
Syria
Anwar al Bunni
Lawyer
In May 2006 several civil society activists were arrested and tortured because of signing a petition for improving the Syrian-Lebanese relations in view of the UN Security Council Resolution n° 1680,. There were also these persons among them. In its resolution of 15 June 2006, the European Parliament urged Syrian authorities to reconsider all cases of political prisoners and to release immediately all prisoners of conscience. The Parliament also requested that all detained or imprisoned persons are given prompt, regular and unrestricted access to their lawyers, doctors and families. The European Parliament pointed out that respect for human rights constitutes a vital component of any future EU-Syria Association Agreement and called on Syria to respect its commitments within the framework of the Barcelona Process and along the lines of the European Neighbourhood Policy.
Michel Kilo
Writer, released on 19 October 2006, but he was brought before the Criminal Court in Damascus again on 31 October 2006 to face new charges. His trial was postponed, for the second time, to 19 February 2007
Kamal Al-Labwani
Peace activist, he is facing a life sentence for expressing his views.
Mahmoud Issa
Civil society activist, detained for signing the petition.
Professor Suleiman Achmar
Civil society activist, detained for signing the petition.
Muhammad Mahfud
Civil society activist, detained for signing the petition.
Mahmoud Meri'i
Civil society activist, detained for signing the petition.
Yasser Melhem
Civil society activist, detained for signing the petition.
Omar Adlabi
Civil society activist, detained for signing the petition.
Tibet
Kelsang Namtso
Nun, seventeen years old, killed by the Chinese People’s Armed Police Force (PAP). On 30 September 2006 more than 70 Tibetans attempted to cross the glaciated Nangpa Pass in the Himalayan region of Tibet, approximately two hours walk from the Nepalese border, in order to seek refugee status in Nepal. Against the rule of international law, the PAP opened fire to the unarmed Tibetan civilians,including women and children. Video and photo evidence of the incident shows that the Tibetan group was moving slowly away from the Chinese forces firing on them, did not approach the Chinese forces and did not represent a threat to them. There were unconfirmed eyewitness reports of more than one death. A group of Tibetans, including children, was arrested after continuing to flee.
On 25 October 2006, the European Parliament adopted a resolution condemning the excessive use of force by the Chinese People’s Armed Police Force in firing upon unarmed Tibetan civilians, including children. It urged the Chinese authorities to guarantee that the Tibetans detained during the incident would not be ill-treated in detention and that international human rights and humanitarian law standards were being respected. The Parliament also called upon the Chinese authorities to conduct a full investigation into the events at Nangpa Pass and to ensure that those responsible for any crimes committed, were to be brought to justice.
Pancen Lama
Regarding their case, a letter of concern was sent on 9 October 2006.
Tanzin Delek
Turkey
Behic Asci
Lawyer, started a hunger strike on 5 April 2005 to show solidarity with the political prisoners subjected to poor Turkish prison conditions. On 22 January 2007, after 293 days, he stopped the strike, but announced his intention to resume it later.
A letter of concern was sent on 15 November 2006.
Michal Majevski
Polish citizen arrested in July 2006. He was a minor when committing the crime and the punishment was disproportionate.
A letter of concern was sent on 28 September 2006.
Jonathan Sugden
Well-known expert on Turkey, detained by Turkish security forces and was subjected to deportation.
A letter of concern was sent on 24 April 2006.
United States of America
Pablo Ibar
Spanish citizen found guilty of murder and condemned to death by the Court of Florida in 2000. On 9 March 2006, the Supreme Court reaffirmed his conviction and refused to grant him a new trial.
A letter of concern was sent on 26 April 2006.
Allen W. Bridgers
Sentenced to death, on death row.
A letter of concern was sent on 6 July 2006.
Yemen
Ali Al-Dailami
A letter of concern was sent on 26 October 2006.
Vietnam
Nguyen Van Ly
Catholic priest and co-editor of the underground online magazine Tu do Ngôn luan (Free Speech). He was imprisoned from May 2001 to early 2005. He was arrested again on 19 February 2007 and is currently under house arrest.
Nguyen Gia Thieu
Sentenced to 20 years of imprisonment and a fine of 25 million USD.
A letter of concern was sent on 27 July 2006.
ANNEX II
ANNEX II. LIST OF RESOLUTIONS
List of resolutions adopted by the European Parliament between July 1999 and April 2006, and relating directly or indirectly to human rights violations in the world
(http://www.europarl.europa.eu/comparl/afet/droi/others/default.htm)
Country
Date of adoption of resolution
AFRICA
ALGERIA
18.01.2001 / 17.05.2001 /30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 09.06.2005 / 16.02.2006
ANGOLA
17.02.2000 / 15.03.2001 /14.06.2001 / 06.09.2001 / 11.04.2002 / 04.07.2002
BURUNDI
18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 07.09.2000 / 07.02.2002 (UNCHR) / 23.10.2003 / 30.01.2003 (UNCHR) / 15.01.2004 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
CAMEROON
20.01.2000 / 17.05.2001 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
CENTRAL AFRICAN REPUBLIC
14.06.2001 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
CHAD
20.01.2000 / 14.06.2001 / 24.02.2005 (UNCHR) / 15.03.2006
COTE D'IVOIRE
20.01.2000 / 16.11.2000 / 14.12.2000 / 10.10.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) 10.02.2004 (UNCHR) / 18.11.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
CONGO (BRAZZAVILLE)
30.01.2003 (UNCHR)
DEMOCRATIC REPUBLIC OF CONGO
17.02.2000 (UNCHR)/ 18.01.2001 (UNCHR) / 15.02.2001 / 13.12.2001 / 07.02.2002 / 07.02.2002 (UNCHR) / 13.06.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) /15.05.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 16.12.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
DJIBOUTI
16.12.1999
EQUATORIAL GUINEA
18.05.2000 / 13.06.2002 / 16.01.2003
ERITREA
07.02.2002 / 18.11.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
ETHIOPIA
17.05.2001 / 07.07.2005 / 15.12.2005 /16.11.2006
GUINEA
15.02.2001 / 15.02.2007
LIBERIA
04.09.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 14.12.2006
LIBYA
10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 14.04.2005 / 18.01.2007
MADAGASCAR
07.02.2002 / 16.05.2002
MAURITANIA
06.09.2001 / 24.02.2005 (UNCHR) / 06.07.2007
MOROCCO
10.02.2004 (UNCHR)
MOZAMBIQUE
14.12.2000
NAMIBIA
05.04.2001
NIGERIA
15.02.2001 / 15.11.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 11.04.2002 / 05.09.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 13.03.2003 / 05.06.2003 / 22.04.2004
RWANDA
18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR)
SENEGAL
17.11.2005
SIERRA LEONE
16.12.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 18.05.2000 / 07.09.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 24.02.2005
SOMALIA
05.04.2001 / 04.07.2002 / 24.02.2005 (UNCHR) / 06.07.2006
SOUTH AFRICA
05.07.2001
SUDAN
17.02.2000 (UNCHR) / 18.01.2001(UNCHR) / 21.11.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 16.09.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 12.05.2005 / 06.04.2006 / 28.09.2006 / 15.02.2007
TANZANIA
05.07.2001
TOGO
16.09.1999 / 06.09.2001 / 13.12.2001 / 08.04.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 24.02.2005 / 12.05.2005
TUNISIA
15.06.2000 / 14.12.2000 / 14.03.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 29.09.2005 / 15.12.2005 / 15.06.2006
UGANDA
17.02.2000 (UNCHR) / 06.07.2000 / 03.07.2003
WESTERN SAHARA
16.03.2000 / 14.04.2005 / 27.10.2005
ZIMBABWE
13.04.2000 / 18.05.2000 / 06.07.2000 / 15.03.2001 / 06.09.2001 / 13.12.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) /14.03.2002 / 16.05.2002 / 04.07.2002 / 05.09.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 13.02.2003 / 05.06.2003 / 15.01.2004 / 10.02.2004 (UNCHR) / 16.12.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 07.07.2005 / 07.09.2006
ASIA
AFGHANISTAN
16.12.1999 / 17.02.2000 (UNCHR)/ 05.10.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 14.06.2001 / 13.12.2001 / 05.09.2002 / 12.02.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
AZERBAIJAN
09.06.2005 / 27.10.2005 / 16.02.2006
BANGLADESH
21.11.2002 / 14.04.2005 / 16.11.2006
BURMA (MYANMAR)
16.09.1999 / 18.05.2000 / 07.09.2000 / 16.11.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 04.10.2001 / 13.12.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 11.04.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 13.03.2003 / 05.06.2003 / 04.09.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 11.03.2004 / 16.09.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 12.05.2005 / 17.11.2005 / 14.12.2006
CAMBODIA
17.12.2000 / 18.01.2001 / 06.09.2001 / 07.02.2002 / 11.04.2002 / 13.03.2003 / 03.07.2003 / 12.02.2004 / 13.01.2005 / 24.02.2005 (UNCHR) / 10.03.2005 / 01.12.2005 / 19.01.2006 / 15.03.2007
CHINA
20.01.2000 / 17.02.2000 (UNCHR) / 18.01.2001 (UNCHR) / 15.02.2001 / 05.04.2001 (UNCHR) / 07.02.2002(UNCHR)/ 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 07.07.2005 / 08.09.2005 / 07.09.2006 / 15.02.2007
BEIJING'S APPLICATION TO HOST THE 2008 OLYMPIC GAMES
05.07.2001
EAST TIMOR
16.09.1999 / 18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR)/ 18.01.2001 (UNCHR) / 04.10.2001 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 15.06.2006
FIJI
06.07.2000 / 14.12.2006
GEORGIA
18.12.2003 / 26.10.2006
HONGKONG
19.12.2002 / 15.12.2005
INDIA
16.03.2000 / 07.02.2002 / 16.05.2002 / 10.02.2004 (UNCHR) / 16.12.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 01.02.2007
INDONESIA
16.12.1999 / 18.01.2001 (UNCHR) / 13.12.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 16.05.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 05.06.2003 / 20.11.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
KALIMANTAN
15.03.2001
MOLUCCAN ISLANDS
07.10.1999 / 20.01.2000 / 06.07.2000
KASHMIR
16.03.2000 / 17.11.2005
KAZAKHSTAN
13.02.2003 / 23.10.2003 / 16.03.2006
KYRGYZSTAN
14.03.2002 / 23.10.2003 / 12.05.2005
LAOS
15.02.2001 / 15.11.2001 / 03.07.2003 / 01.12.2005
MALAYSIA
14.06.2001 / 13.06.2002
MONGOLIA
07.02.2002 (UNCHR)
MALDIVES
16.04.2004
NEPAL
07.09.2000 / 14.06.2001 / 13.12.2001 / 13.06.2002 / 24.10.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 23.10.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 24.02.2005 / 29.09.2005 / 18.05.2006
NORTHERN KOREA
07.02.2002 (UNCHR) / 16.01.2003 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 15.06.2006
PAKISTAN
18.11.1999 / 15.02.2001 / 05.04.2001 / 10.02.2004 (UNCHR) / 12.02.2004 / 22.04.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
PHILIPPINES
18.05.2000 / 18.12.2003 / 17.11.2005
SOLOMON ISLANDS
06.07.2000
SOUTHERN CAUCASUS
(Armenia, Azerbaijan and Georgia )
04.10.2001
SRI LANKA
18.05.2000 / 14.03.2002 / 20.11.2003 / 07.09.2006
TAIWAN
13.04.2000 / 15.05.2003 / 07.07.2005 / 18.05.2006
TAJIKISTAN
23.10.2003
TIBET
17.02.2000 (UNCHR) / 13.04.2000 / 06.07.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 07.02.2002 (UNCHR) / 19.12.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004(UNCHR) / 18.11.2004 / 13.01.2005 / 24.02.2005 (UNCHR) / 15.12.2005 / 26.10.2006 / 15.02.2007
TURKMENISTAN and CENTRAL ASIA
15.03.2001 / 23.10.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
UZBEKISTAN
04.10.2001 / 23.10.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 09.06.2005 / 27.10.2005 / 26.10.2006
VIETNAM
16.11.2000 / 05.07.2001 / 04.10.2001 / 11.04.2002 / 15.05.2003 / 20.11.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 01.12.2005
AUSTRALIA
AFGHAN REFUGEES / ASYLUM
06.09.2001
EUROPE
BELARUS
07.10.1999 / 05.07.2001 / 13.06.2002 / 04.07.2002 / 10.02.2004 (UNCHR) / 28.10.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 10.03.2005 / 07.07.2005 / 29.09.2005 / 16.02.2006 / 06.04.2006
BULGARIA
15.12.2005
BOSNIA-HERZEGOVINA (Banja Luca)
17.05.2001
CYPRUS
05.04.2001
FEDERAL REPUBLIC OF YUGOSLAVIA
17.02.2000 (UNCHR) / 16.03.2000 / 15.06.2000 / 14.12.2000
FORMER YUGOSLAV REPUBLIC OF MACEDONIA (FYROM)
05.10.2000
IRELAND (Immigration)
13.12.2001
KOSOVO
22.07.1999 / 16.09.1999 / 07.10.1999 / 18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 17.02.2000 / 15.06.2000 / 15.02.2001 / 01.04.2004
MALTA (Refugees camps)
06.04.2006
MOLDOVA
14.03.2002 / 11.04.2002 / 18.12.2003 / 24.02.2005 / 16.03.2006
ROMANIA
15.12.2005 / 05.09.2006
RUSSIA
18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 18.01.2001 (UNCHR) / 18.01.2001 / 07.02.2002 / 07.02.2002 (UNCHR) / 04.07.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 26.05.2005 / 15.12.2005 / 15.06.2006 / 25.10.2006 / 13.12.2006 / 15.02.2007 / 15.02.2007 / 15.03.2007
RUSSIAN REPUBLIC OF CHECHNYA
07.10.1999 / 18.11.1999 / 20.1.2000 / 17.02.2000 / 17.02.2000 (UNCHR) / 16.03.2000 / 13.04.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 15.02.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 16.01.2003 / 30.01.2003 (UNCHR) / 03.07.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 19.01.2006
RUSSIAN REPUBLIC OF DAGESTAN
16.09.1999
RUSSIAN REPUBLIC OF MARI EL
12.05.2005
SERBIA AND MONTENEGRO
16.09.2004 / 07.07.2005 / 29.09.2005
TURKEY
22.07.1999 / 13.04.2000 / 07.09.2000 / 18.01.2001 / 13.12.2001 / 15.05.2003 / 22.04.2004 / 28.09.2005 / 16.02.2006 / 27.09.2006
UKRAINE
11.03.2004 / 28.10.2004 / 02.12.2004 / 13.01.2005 / 06.04.2006
AMERICA
ARGENTINA
04.07.2002
BOLIVIA
23.10.2003 / 09.06.2005
CENTRAL AMERICA
16.11.2000
CHILE
14.12.2000
COLOMBIA
07.09.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 04.10.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 14.03.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
CUBA
30.01.2003 (UNCHR) / 10.04.2003 / 04.09.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 22.04.2004 / 17.11.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 02.02.2006
GUATEMALA
18.05.2000 / 14.06.2001 / 11.04.2002 / 10.04.2003 / 07.07.2005 / 15.03.2007
HAITI
15.01.2004 / 10.02.2004 (UNCHR) / 11.03.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 14.12.2006
MEXICO
05.04.2001
NICARAGUA
16.12.1999
PARAGUAY
15.06.2000
PERU
16.03.2000 / 15.06.2000 / 05.10.2000 / 19.01.2006
UNITED STATES
17.02.2000 / 13.04.2000 / 06.07.2000 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) 22.04.2004 / 15.12.2005 / 16.02.2006 / 13.06.2006 / 14.02.2007 / 14.02.2007
VENEZUELA
13.02.2003 / 11.03.2004
MIDDLE EAST
EGYPT
20.01.2000 / 14.06.2001 / 04.07.2002 / 05.09.2002 / 10.04.2003 / 19.01.2006 / 16.02.2006 / 06.04.2006
IRAN
16.09.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 13.04.2000 / 18.05.2000 / 07.02.2002 (UNCHR) / 24.10.2002 / 21.11.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 12.02.2004 / 28.10.2004 / 13.01.2005 / 24.02.2005 (UNCHR) / 15.02.2006 / 16.11.2006
IRAQ
20.01.2000 / 13.04.2000 / 06.07.2000 / 07.02.2002 (UNCHR) / 30.01.2003 (UNCHR)/ 10.02.2004 (UNCHR) / 16.09.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 06.04.2006 / 15.02.2007
ISRAEL
19.12.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
JORDAN
16.02.2006
KUWAIT
16.12.1999
LEBANON
10.03.2005
PALESTINE
16.11.2006
SAUDI ARABIA
17.02.2000 (UNCHR) / 18.01.2001 (UNCHR) / 07.02.2002 (UNCHR) / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 10.03.2005
SYRIA
13.06.2002 / 08.09.2005 / 15.06.2006 / 26.10.2006
MISCELLANEOUS
UNITED NATIONS
EU's rights, priorities and recommendations for the session of the UN Commission on Human Rights in Geneva
17.02.2000 (56th) / 18.01.2001 (57th)/ 07.02.2002 (58th)/ 30.01.2003 (59th) / 10.02.2004 (60th) / 24.02.2005 (61st) /
UN Outcome of the negotiations on the Human Rights Council and on the 62nd session of the UNCHR
16.03.2006
UN World Food Summit
16.05.2002
UN World Day to Overcome Extreme Poverty
04.10.2001
UN Conference on Least Developed Countries
05.04.2001
Reform of the UN
09.06.2005
Reform of the UN, Millennium Development Goals
29.09.2005
Small arms and lights weapons (UN prepcom)
26.05.2005
International Convention for the Protection of All Persons from Enforced Disappearance
1st session, UNHRC, 29.06.2006
The right to development
1st session, UNHRC, 30.06.2006
Human rights and extreme poverty
2nd session, UNHRC, 27.11.2006
Human rights in the occupied Syrian Golan
2nd session, UNHRC, 27.11.2006
Israeli settlements in the Occupied Palestinian Territory, including East Jerusalem, and in the occupied Syrian Golan
2nd session, UNHRC, 27.11.2006
DEATH PENALTY
Death Penalty in the World
07.10.1999 / 18.11.1999 / 16.12.1999 /
13.04.2000 / 06.07.2000 / 26.10.2000 /
05.07.2001
Moratorium on capital punishment
01.02.2007
Abolition of Death Penalty in Japan, South Korea and Taiwan
13.06.2002
INTERNATIONAL
CRIMINAL COURT
16.12.1999 / 18.01.2001 / 28.02.2002 /
04.07.2002 / 26.09.2002 / 24.10.2002
CHILDREN
Trafficking in Children and Child Soldiers
03.07.2003
Forced Child Labour (Africa)
17.05.2001 / 17.11.2005
Child Labour in the Production of Sports Equipment
13.06.2002
EU Position for the Session of the UN GA on the Rights of Child
11.04.2002
UN GA Special Session on the Rights of Child
05.07.2001
European Parliament resolution on the 10th Anniversary of the UN Convention on the Rights of the Child
18.11.1999
Children kidnapped by their parents
15.03.2001
RACISM AND XENOPHOBIA
17.02.2000 / 16.03.2000 (European Union) / 16.03.2000 (Candidate Countries) / 06.07.2000 / 03.10.2001 (World Conference against Racism)
PRESS FREEDOM
17.05.2001
COMBATTING TERRORISM
24.10.2002 / 14.02.2007 (CIA)
Detainees in Guantanamo Bay
07.02.2002 / 10.03.2004/ 28.10.2004 / 16.02.2006 / 13.06.2006
MINES AND BOMBS
Review of Ottawa Treaty on anti-personnel mines
22.04.2004
Cluster Bombs
13.12.2001
Landmines
07.07.2005
REFUGEES
Refugees - Channel Tunnel
11.04.2002
Refugees (Lampedusa and Western Sahara)
14.04.2005
Sakharov Prize (monitoring)
14.12.2006
WOMEN
Women in South-East Europe
22.04.2004
Female Genital Mutilation
20.09.2001
Harassment at the Workplace
20.09.2001
Violence towards Catholic Nuns
05.04.2001
FREEDOM OF EXPRESSION, RESPECT OF RELIGIOUS BELIEFS
16.02.2006
Freedom of expression on the Internet
06.07.2006
Homophobia
19.01.2006
Aung San Suu Kyi and Leyla Zana
(Sakharov Prize Laureates)
13.12.2001
Sport products for the Olympic games
22.04.2004
Mediterranean
20.11.2003 / 12.02.2004 / 23.02.2005
ANNEX III
ANNEX III - BASIC TEXTS
INTERNATIONAL HUMAN RIGHTS INSTRUMENTS
DATE
OF
ADOPTION
UNITED NATIONS
http://www.un.org
Human Rights Council :
http://www.ohchr.org/english/bodies/hrcouncil/
Charter of the United Nations
24 October 1945
Convention on the Prevention and Punishment of the Crime of Genocide
9 December 1948
Universal Declaration on Human Rights
10 December 1948
First Geneva Convention "for the Amelioration of the Condition of the Wounded and Sick in Armed Forces in the Field"
first adopted in
1864 , last revision on 12 August
1949
Second Geneva Convention "for the Amelioration of the Condition of Wounded, Sick and Shipwrecked Members of Armed Forces at Sea"
12 August
1949
Third Geneva Convention "relative to the Treatment of Prisoners of War"
first adopted in 1929 , last revision on 12 August
1949
Fourth Geneva Convention "relative to the Protection of Civilian Persons in Time of War"
12 August
1949
International Covenant on Civil and Political Rights
16 December 1966
Optional Protocol to the International Covenant on Civil and Political Rights
16 December 1966
Second Optional Protocol to the International Covenant on Civil and Political Rights, aiming at the abolition of the death penalty
15 December 1989
International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights
16 December 1966
International Convention on the Elimination of All Forms of Racial Discrimination
21 December 1965
Protocol Additional I to the Geneva Conventions of
12 August
1949 , and relating to the Protection of Victims of Non-International Armed Conflicts
8 June 1977
Protocol Additional II to the Geneva Conventions of
12 August
1949 , and relating to the Protection of Victims of Non-International Armed Conflicts
8 June 1977
Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women
18 December 1979
Optional Protocol to the Convention on the Elimination of Discrimination against Women
6 October 1999
Convention on the Rights of the Child
20 November 1989
Optional Protocol to the Convention on the Rights of the Child on the involvement of children in armed conflicts
25 May 2000
Optional Protocol to the Convention on the Rights of the Child on the sale of children, child prostitution and child pornography
25 May 2000
Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment
10 December 1984
Optional Protocol to the Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment
18 December 2002
UN Declaration on the Elimination of All Forms of Intolerance and Discrimination Based on Religion or Belief
25 November 1981
UN Declaration on the Right and Responsibility of Individuals, Groups and Organs of Society to Promote and Protect Universally Recognised Human Rights and Fundamental Freedoms
9 December 1998
UN Declaration on Human Rights Defenders
9 December 1998
United Nations Millennium Declaration
8 September 2000
International Convention Against Enforced Disappearances
20 December 2006
UNITED NATIONS CONFERENCES
World Conference on Human Rights (Vienna)
Declaration and Programme of Action
25 June 1993
World Conference on Women and Development (Beijing)
Declaration and Platform for Action
September 1995
World Conference against Racism, Racial Discrimination, Xenophobia and Related Intolerance (Durban)
Declaration and Programme of Action
8 September 2001
ROME STATUTE OF THE INTERNATIONAL CRIMINAL COURT
http://www.ohchr.org/english/law/criminalcourt.htm
1 July 2002
INTERNATIONAL LABOUR ORGANISATION
http://ilolex.ilo.ch
Minimum Age Convention
26 June 1973
Convention on Indigenous and Tribal Peoples
27 June 1989
Convention to eliminate the Worst Forms of Child Labour
17 June 1999
EUROPEAN PARLIAMENT
http://www.europarl.europa.eu/comparl/afet/droi/others/default.htm
Annual Human Rights Reports
1983 - 2005
Resolution on the communication from the Commission to the Council and the European Parliament on the European Union's role in promoting human rights and democratisation in third countries (COM (2001) 252)
25 April 2002
Resolution on the Commission communication on EU election assistance and observation (COM (2000) 191 - C5-0259/2000 )
15 March 2001
Resolution on countering racism and xenophobia in the European Union, on the Commission communication: "Countering racism, xenophobia and anti-Semitism in the candidate countries" (COM (1999) 256 – C5-0094/1999 ), and on the World Conference against Racism
16 March 2000
Resolution on the communication from the Commission to the Council and the European Parliament on “The European Union and the external dimension of human rights policy: from Rome to Maastricht and beyond” (COM (1995) 567 – C4-0568/1995 )
17 December 1998
Resolution on the report from the Commission on the implementation of measures intended to promote observance of human rights and democratic principles (for 1995) (COM (1996) 672 - C4-0095/1997 )
19 December 1997
Resolution on setting up a single co-ordinating structure within the Commission, responsible for human rights and democratisation
19 December 1997
Resolution on the communication from the Commission on the inclusion of respect for democratic principles and human rights in agreements between the Community and third countries (COM (1995) 216 – C4-0197/1995 )
20 September 1996
Charter of Fundamental Rights of the European Union
European Parliament resolution on the human rights and democracy clause in European Union agreements
14 February 2006
COUNCIL
http://ue.eu.int/cms3_fo/showPage.asp?id=822&lang=en&mode=g
http://www.europa.eu.int/pol/rights/index_de.htm
Guidelines for EU policy towards third countries on the death penalty of 29 June 1998
29 June 1998
Regulations (EC) No 975/1999 and (EC) No 976/1999 on the development and consolidation of democracy and the rule of law and respect for human rights and fundamental freedoms
Official Journal L 120 , 08/05/1999 P. 0001 - 0014
29 April 1999
Cotonou Agreement
23 June 2000
Guidelines for EU policy towards third countries on torture and other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment
9 April 2001
Conclusions on the communication from the Commission to the Council and the European Parliament on the European Union's role in promoting human rights and democratisation in third countries (COM (2001) 252)
25 June 2001
EU guidelines on Human rights dialogues
13 December 2001
Action Plan to follow-up on the Common Position of 22 January 2001 on the International Criminal Court
27 May 2002
Common Position amending Common Position of 22 January 2001 on the International Criminal Court
20 June 2002
Conclusions on human rights and democratisation in third countries, together with practical measures endorsed for the implementation of the Council's conclusions of 25 June 2001
10 December 2002
EU Common Position on the International Criminal Court
16 June 2003
EU Guidelines on Children in Armed Conflicts
8 December 2003
EU Guidelines on Promoting Compliance with International Humanitarian Law
23 December 2005
COMMISSION
http://europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights/doc/eidhr02_04.htm
COUNCIL OF EUROPE
http://conventions.coe.int
Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms
Protocol No. 13 to the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, concerning the abolition of the death penalty in all circumstances
4 November 1950
3 May 2002
PROCEDURE
Заглавие
Годишен доклад за 2006 г. за състоянието на правата на човека по света и политиката на ЕС по този въпрос
Номер на процедура
2007/2020(INI)
Водеща комисия
Дата на обявяване в заседание на разрешението
AFET 12.2.2007
Подпомагаща(и) комисия(и),
Дата на обявяване в заседание
Неизказано становище
Дата на решението
Засилено сътрудничество
Дата на обявяване в заседание
Докладчик(ци)
Дата на назначаване
Simon Coveney 28.11.2006
Заместен(и) докладчик(ци)
Разглеждане в комисия
25.1.2007
28.2.2007
19.3.2007
22.3.2007
Дата на приемане
27.3.2007
Резултат от окончателното гласуване
+
-
0
52
4
2
Членове на ЕП, присъстващи на окончателното гласуване
Roberta Alma Anastase, Robert Atkins, Christopher Beazley, Panagiotis Beglitis, Bastiaan Belder, Vito Bonsignore, Elmar Brok, Marco Cappato, Simon Coveney, Véronique De Keyser, Giorgos Dimitrakopoulos, Hélène Flautre, Hanna Foltyn-Kubicka, Michael Gahler, Jas Gawronski, Bronisław Geremek, Maciej Marian Giertych, Ana Maria Gomes, Alfred Gomolka, Richard Howitt, Jana Hybášková, Anna Ibrisagic, Ioannis Kasoulides, Helmut Kuhne, Vytautas Landsbergis, Willy Meyer Pleite, Francisco José Millán Mon, Philippe Morillon, Pasqualina Napoletano, Baroness Nicholson of Winterbourne, Vural Öger, Ioan Mircea Paşcu, Alojz Peterle, João de Deus Pinheiro, Bernd Posselt, Michel Rocard, Raül Romeva i Rueda, Libor Rouček, Katrin Saks, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacek Saryusz-Wolski, György Schöpflin, Hannes Swoboda, István Szent-Iványi, Antonio Tajani, Charles Tannock, Inese Vaidere, Kristian Vigenin, Josef Zieleniec
Заместник(ци), присъстващ(и) на окончателното гласуване
Laima Liucija Andrikienė, Alexandra Dobolyi, Árpád Duka-Zólyomi, Kinga Gál, Milan Horáček, Anneli Jäätteenmäki, Gisela Kallenbach, Tunne Kelam, Jaromír Kohlíček, Aloyzas Sakalas
Заместник(ци) (чл. 178, пар. 2), присъстващ(и) на окончателното гласуване
Дата на внасяне
10.4.2007
Забележки (данни, на разположение само на един език)
