3.9.2008
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА ОБЩА РЕЗОЛЮЦИЯ
внесено съгласно член 115, параграф 5 от правилника от
– Charles Tannock, Laima Liucija Andrikienė, Urszula Gacek, Bernd Posselt, Eija-Riitta Korhola, Tunne Kelam и Tadeusz Zwiefka от името на групата PPE-DE
– Pasqualina Napoletano, Hannes Swoboda, Christa Prets и Paulo Casaca от името на групата PSE
– Marco Cappato, Marios Matsakis, Frédérique Ries и Renate Weber от името на групата ALDE
– Cristiana Muscardini, Roberta Angelilli, Konrad Szymański и Ryszard Czarnecki от името на групата UEN
– Angelika Beer, Monica Frassoni и Raül Romeva i Rueda от името на групата Verts/ALE
– Tobias Pflüger от името на групата GUE/NGL
вместо предложенията за резолюция, внесени от следните групи:
– PSE ( B6‑0389/2008 )
– PPE-DE ( B6‑0394/2008 )
– ALDE ( B6‑0400/2008 )
– GUE/NGL ( B6‑0401/2008 )
– Verts/ALE ( B6‑0403/2008 )
– UEN ( B6‑0404/2008 )
относно екзекуциите в Иран
Резолюция на Европейския парламент относно екзекуциите в Иран
Европейският парламент ,
–
като взе предвид предишните си резолюции относно Иран, по-конкретно относно правата на човека и в частност резолюцията относно екзекуциите на правонарушители под 18 години в Иран, приета на 19 юни 2008 г.,
–
като взе предвид декларацията на Председателството от името на Европейския съюз от 13 юни 2008 г. относно екзекуцията на Mohammad Hassanzadeh,
–
като взе предвид декларацията на Председателството от името на Европейския съюз от 18 юли 2008 г. относно прилагането на смъртното наказание в Иран,
–
като взе предвид декларацията на Председателството от името на Европейския съюз от 29 юли 2008 г. относно екзекуцията на 29 лица в затвора Евин в Иран,
–
като взе предвид декларацията на Съвета от 25 август 2008 г. относно екзекутирането чрез обесване на Reza Hejazi,
–
като взе предвид изявленията на Председателството на Съвета на Европейския съюз от 19 и 28 август 2008 г. относно предстоящите екзекуции на Behnood Shojaee и Bahman Soleimanian,
–
като взе предвид резолюциите на Общото събрание на ООН и по-специално Резолюция 62/168 от 18 декември 2007 г. относно положението с правата на човека в Ислямска република Иран и резолюция 62/149 от 18 декември 2007 г. относно мораториума върху прилагането на смъртното наказание,
–
като взе предвид Международния пакт за граждански и политически права, Международния пакт за икономически, социални и културни права, Конвенцията за премахване на всички форми на расова дискриминация, както и Конвенцията за правата на детето, по които Ислямска република Иран е страна,
–
като взе предвид член 115, параграф 5 от своя правилник,
A.
като има предвид, че според международните правозащитни организации Amnesty international от началото на 2008 г. в Иран са били осъществени поне 191 екзекуции, а през 2007 г. техният брой е бил 317 – повече, отколкото в която и да било друга държава в света, като се изключи Китай, въпреки че населението на Иран е18 пъти по-малко от това на Китай,
Б.
като има предвид, че на 27 юли 2008 г. в затвора Евин в Иран се състояха едновременно 29 екзекуции,
В.
като има предвид, че на 10 юни 2008 г. 16-годишният Mohannad Hassanzadeh, ирански кюрд, беше екзекутиран за престъпление, извършено от него на 14-годишна възраст; като има предвид, че на 22 юли бяха екзекутирани правонарушителите под 18-годишна възраст Hassan Mozafari и Rahman Shahidi, и че на 19 юли 2008 г. 19-годишният Reza Hezjazi беше обесен за предполагаемо престъпление, което е извършил, когато е бил 15-годишен; като има предвид, че на 26 август 2008 г. за престъпление, извършено на 15-годишна възраст беше екзекутиран 19-годишният Behnam Zare, който беше шестият непълнолетен правонарушител с изпълнена смъртна присъда в Иран през 2008 г.,
Г.
като има предвид, че нито семействата, нито адвокатите на Zare и Hezjazi бяха уведомени относно времето и мястото на изпълнение на насрочените екзекуции, в нарушение на иранското законодателство,
Д.
като има предвид, че непълнолетните правонарушители Amir Marollahi, Behnood Shojaee, Mohammed Fadaei и Bahman Soleimanian са непосредствено заплашени от екзекуция,
Е.
като има предвид, че международното законодателство забранява екзекуциите на правонарушители под 18 години, както се посочва в член 6, параграф 5 от Международния пакт за граждански и политически права и Конвенцията за правата на детето; като има предвид, че към настоящия момент най-малко 130 деца и малолетни правонарушители в Иран имат издадена смъртна присъда, въпреки правните задължения на Иран,
Ж.
като има предвид, че защитниците на правата на малцинствата са изложени във все по-голяма степен на опасност от смъртно наказание, какъвто е случаят с Yaghoub Mehrnehad, етнически белуджи и изпълнителен директор на младежката организация „Гласът на справедливостта“, който беше екзекутиран на 4 август 2008 г., след като влезе в публичен спор с местни служители, като поиска да им бъде потърсена отговорност за незадоволителни резултати,
З.
като има предвид, че друг защитник на правата на малцинствата, кюрдският учител Farzad Kamangar беше осъден на смърт поради недоказани обвинения за въоръжена дейност срещу държавата,
И.
като има предвид, че в много случаи получаването на признания става след изтезания, без достъп до адвокати, а решенията на съда не покриват минималните стандарти за справедлив процес,
като има предвид, че на 5 август 2008 г. иранските съдебни власти съобщиха, че се прекратяват временно умъртвяванията с камъни като начин на екзекутиране и вследствие на това десет жени, чиито имена не са известни, които имат такива смъртни присъди, няма да бъдат подложени на умъртвяване с камъни,
К.
като има предвид, че съществуват основания за безпокойство относно това, че членове и бивши членове на иранската опозиция, които, в съответствие с член 27 от Четвъртата Женевска конвенция, пребивават и са със статут на защитени лица в лагера „Ашраф“ в Северен Ирак, охраняван от международните сили, водени от САЩ, може да са изложени на риск от експулсиране и принудително връщане в Иран, където е възможно да бъдат подложени на яростно преследване и дори смъртно наказание,
1.
изразява дълбоката си печал по повод на неотдавнашното екзекутиране на няколко правонарушители под 18-годишна възраст в Иран, с което Иран става единствената държава в света, в която това тежко и нехуманно наказание все още се прилага през 2008 г.;
2.
обръща особено внимание на съдбата на Soghra Najafpour, която е прекарала почти цялото време през последните 19 години от живота си в очакване на екзекуция за убийство, случило се когато тя е била на 13 години;
3.
призовава ръководителя на съдебната власт аятолах Mahmoud Hashemi Sharoudi систематично да изменя всички смъртни наказания за правонарушители под 18-годишна възраст и се обръща с молба към иранските органи по-специално да отменят екзекуциите на Amir Marollahi, Behnood Shojaee, Mohammed Fadaei и Bahman Soleimanian;
4.
решително осъжда нарастващия брой екзекуции и настоятелно призовава иранските органи да наложат мораториум върху смъртните присъди с оглед на премахване на смъртното наказание в съответствие с резолюцията, приета от Общото събрание на Обединените нации на 18 декември 2007 г.;
5.
повтаря призива си към членовете на Меджлиса спешно да изменят законодателството, за да гарантират, че никой няма да бъде екзекутиран за престъпление, извършено на възраст под 18 години, и да повишат възрастта на поемане на отговорност пред закона до международните стандарти;
6.
подкрепя законодателните усилия в Иран за въвеждане на отделна правна и съдебна система за правонарушители под 18-годишна възраст и призовава членовете на Меджлиса да предвидят мерки за образоване и повторна социална интеграция на децата правонарушители; призовава Комисията да подкрепя иранските органи във всяко тяхно искане за международно сътрудничество в тази сфера;
7.
решително осъжда преследването и лишаването от свобода в Иран на граждани, които се занимават със защита на правата на човека и водят кампании срещу смъртното наказание, и които често биват обвинявани в "дейности срещу националната сигурност"; по-специално призовава за безусловно освобождаване на Emadeddin Baghi и Mohammad Sadegh Kabovand и за промяна на смъртната присъда на Farzad Kamangar, както и за повторно разследване на неговия случай;
8.
приветства неотдавнашното обявяване на преустановяването на практиката на пребиване с камъни като начин на екзекуция; въпреки това изразява загриженост, че в предложението за реформа на наказателния кодекс, разглеждано понастоящем от парламента, се запазва пребиването с камъни за някои видове прелюбодеяние и призовава членовете на Меджлиса да се ангажират за пълно премахване на пребиването с камъни;
9.
призовава органите на Ирак и САЩ да не връщат насилствено в Иран никакви ирански бежанци и лица, търсещи убежище, които биха били изложени на сериозен риск от преследване, и по-специално да работят съвместно с ВКБООН и други за намиране на задоволително дългосрочно решение на положението на лицата, които понастоящем са в лагера "Ашраф";
10.
възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на правителството и парламента на Ислямска република Иран, на Съвета, Комисията, върховния представител по ОВППС, правителствата и парламентите на държавите-членки, генералния секретар на Обединените нации, Комисията на ООН по правата на човека, върховния комисар за бежанците на ООН и правителствата на Съединените щати и Ирак.
