Отговор, даден от г-н Андор от името на Комисията
(17 май 2011 г.)
Както е посочено в отговора на Комисията на писмения въпрос E-000355/2011 http://www.europarl.europa.eu/QP-WEB/home.jsp. , разпоредбите на ЕС за свободата на движение на работниците позволяват да се изисква определено ниво на езикови умения с оглед на назначаването на работа, когато това се налага от естеството на длъжността. Такова изискване трябва да бъде разглеждано от гледна точка на съответната позиция и свързаните с нея задължения.
По отношение на конкретните изисквания за езикови умения на морските лица, член 18 от Директива 2008/106 Директива 2008/106/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно минималното ниво на обучение на морските лица, ОВ L 323, 3.12.2008 г. предвижда такива изисквания за морските лица на борда на пътническите кораби, нефтените танкери, танкерите химикаловози и танкерите газовози.
По-конкретно за пътническите кораби трябва да е определен работен език, за да бъде гарантирана ефективността на действията на екипажа по отношение на въпросите на сигурността; от морските лица се изисква да разбират този език и когато това е необходимо, да дават заповеди и инструкции и да докладват на този език. На борда на пътническите кораби персоналът, определен в списъка на екипажа да помага на пътниците в случай на извънредна ситуация, трябва да притежава достатъчно комуникационни умения за тази цел, като това се преценява основно с оглед на езика или езиците, отговарящи на основните националности на пътниците, превозвани по определен маршрут. На борда на нефтените танкери, танкерите химикаловози и танкерите газовози капитанът, лицата от командния състав и лицата от редовия състав трябва да могат да общуват помежду си на общ работен език.
Горепосоченото означава, че по отношение на морските лица държавите-членки не могат да изискват владеене на езика на държавата на знамето като условие за наемане на кораби, плаващи под знамето на съответната държава.
За посочените категории плавателни съдове изискванията за езикови умения могат и трябва да бъдат определени и прилагани от държавите-членки, но без да се надхвърлят установените в самата директива рамки. Изглежда, че отличните езикови умения са извън това, което се изисква съгласно Директивата, дори и в тези случаи.
