A7-0205/2011
31.5.2011
ДОКЛАД
относно повишаване на въздействието на политиката на ЕС за развитие
(2011/2047(INI))
Комисия по развитие
Докладчик:
Filip Kaczmarek
PE 460.696v03-00
СЪДЪРЖАНИЕ
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ..........................3
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ.............................................................................................19
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ...................................26
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ
относно повишаване на въздействието на политиката на ЕС за развитие
( 2011/2047(INI) )
Европейският парламент ,
– като взе предвид член 208 от Договора за функционирането на Европейския съюз, който постановява, че основната задача на политиката на Съюза в областта на сътрудничество за развитие е „намаляването и, като крайна цел, изкореняването на бедността. Съюзът взема предвид целите на сътрудничеството за развитие при изпълнението на политиките, които биха могли да засегнат развиващите се страни.“
– като взе предвид Декларацията на хилядолетието на Организацията на обединените нации от 8 септември 2000 г.,
– като взе предвид Консенсуса от Монтерей, приет на Международната конференция относно финансирането за развитие, проведена в Монтерей, Мексико, от 18 до 22 март 2002 г.,
– като взе предвид Европейския консенсус за развитие
OВ C 46, 24.02.2006 г., стр. 1. ,
– като взе предвид работния документ на службите на Комисията относно Плана за действие на ЕС относно равенството между половете и участието на жените в политическия и икономическия живот при сътрудничеството за развитие (2010–2015 г.) (SEC (2010) 0265) и заключенията на Съвета от 14 юни 2010 г. относно Целите на хилядолетието за развитие, в които е утвърден съответният план за действие на ЕС,
– като взе предвид Регламент (ЕО) №1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година за създаване на финансов инструмент за сътрудничество за развитие
OВ L 378, 27.12.2006 г., стр. 41. („Инструмент за сътрудничество за развитие“, ИСР),
– като взе предвид Кодекса за поведение на ЕС за взаимното допълване и разделението на труда в политиката за развитие
Заключения на Съвета 9558/07, 15 май 2007 г. ,
– като взе предвид Парижката декларация относно ефективността на помощите и Програмата за действие от Акра,
– като взе предвид инициативата „Минимален стандарт на социална защита“, чието начало беше поставено от Съвета на ръководителите на секретариатите на всички агенции на ООН през април 2009 г.,
– като взе предвид Европейския доклад за развитието, озаглавен „Социална защита за приобщаващо развитие“ от 7 декември 2010 г.,
– като взе предвид Програмата за достойни условия на труд на Международната организация на труда (МОТ) и Глобалния пакт за заетост на МОТ, приети с всеобщ консенсус на 19 юни 2009 г. на Международната конференция на труда,
– като взе предвид доклада на специалния докладчик на ООН за правото на прехрана Olivier De Schutter, озаглавен „Агроекология и правото на прехрана“, представен на 16-ата сесия на Съвета на ООН по правата на човека [A/HRC/16/49], 8 март 2011 г.,
– като взе предвид доклада, озаглавен „Състоянието на прехраната и селското стопанство 2010-2011 г.; Жените в селското стопанство – да преодолеем разликите между половете в развитието” на Организацията по прехраната и селското стопанство към ООН, Рим, 2011 г.,
– като взе предвид инициативата „Структуриран диалог – за ефикасно партньорство в развитието“, започната от Европейската комисия през март 2010 г. за намиране на практични начини за подобряване на ефективността на организациите на гражданското общество и местните органи, включени в сътрудничеството на равнище ЕС,
– като взе предвид Зелената книга на Комисията от 10 ноември 2010 г., озаглавена „Политиката на ЕС за развитие в подкрепа на приобщаващия растеж и устойчивото развитие – Повишаване на въздействието на политиката на ЕС за развитие” ( COM(2010)0629 ),,
– като взе предвид Зелената книга на Комисията от 19 октомври 2010 г. относно бъдещето на бюджетната подкрепа на ЕС за трети страни,
– като взе предвид своите резолюции от 23 май 2007 г. за насърчаване осигуряването на достойни условия на труд за всички
ОВ C 102 Е, 24.4.2008 г., стр. 321. , от 24 март 2009 г. относно договорите във връзка с Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР)
ОВ C 117 Е, 6.5.2010 г., стр. 15. , от 25 март 2010 г. относно въздействието на глобалната финансова и икономическа криза върху развиващите се страни и върху сътрудничеството за развитие
ОВ C 004 Е, 7.1.2011 г., стр. 34. , от 7 октомври 2010 г. относно здравните системи в страните от Африка на юг от Сахара и здравеопазването в световен мащаб
Приети текстове P7_TA-PROV(2010)0355 . , от 15 юни 2010 г. относно осъществения напредък в посока постигане на Целите на хилядолетието за развитие: средносрочен преглед за подготовка на срещата на високо равнище на ООН през септември 2010 г.
Приети текстове P7_TA(2010)0210 . , от 25 ноември 2010 г. относно конференцията за изменението на климата в Канкун (СОР-16)
Приети текстове P7_TA(2010)0442 . и от 8 март 2011 г. относно данъчно облагане и развитие – сътрудничество с развиващите се държави за насърчаване на доброто управление в областта на данъчното облагане
Приети текстове, P7_TA(2011)0082 . ,
– като взе предвид член 48 от своя правилник,
– като взе предвид доклада на комисията по развитие ( A7-0205/2011 ),
А. като има предвид, че намаляването и изкореняването на бедността е основна цел на политиката на ЕС за развитие, определена в Договора от Лисабон,
Б. като има предвид, че Европейският консенсус за развитие потвърждава отново ангажимента на ЕС за изкореняване на бедността и полагане на усилия за постигане на Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР), както и по отношение на принципи като ангажираност и партньорство, ефективност на помощите и съгласуваност на политиките за развитие, които продължават да бъдат от решаващо значение и следва да ръководят усилията за подобряване на въздействието на помощта на ЕС за развитие,
В. като има предвид, че бедността има многобройни измерения, не само по отношение на икономиката, но и на хората, в социокултурен и политически план, във връзка със закрилата, равенството между половете, както и във връзка с околната среда, и че политиката на ЕС за развитие трябва да предприеме мерки по отношение на тези измерения,
Г. като има предвид, че равенството между половете, участието на жените в политическия и икономическия живот, както и възможността жените да се ползват с правата на човека, са от съществено значение за изкореняването на бедността и за устойчивото развитие,
Политика за развитие със силно въздействие
1. приветства усилията за разработване на стратегически документи на европейските държави с цел постигане на по-добра координация между Комисията и държавите-членки; подчертава, че процесът на програмиране трябва да гарантира, че програмата за ефективност на помощите се прилага, както и че правото на Парламента да упражнява демократичен контрол, както е постановено в член 290 от Договора от Лисабон, се зачита;
2. отново призовава за включване на ЕФР в бюджета на ЕС като важна стъпка към по-добра координация между различните инструменти на ЕС за предоставяне на помощи; настоява, че това не трябва да доведе до намаляване на финансирането нито на бъдещия инструмент за сътрудничество за развитие, нито на ЕФР (спрямо текущите равнища);
3. подчертава, че големи дивиденти при увеличаването на въздействието на помощта на ЕС биха могли да се постигнат и в момента чрез пълното прилагане на принципите, които вече ръководят действията за развитие, като съсредоточаване на помощта на ЕС върху бедността, ППР и ангажиментите от Париж и Акра за ефективност на помощта; поради тази причина призовава Комисията да поеме водеща роля по отношение на тези въпроси, по-специално във форума на високо равнище за ефективността на помощта в гр. Пусан, както и да гарантира, че този процес на вземане на решения се придържа към вече очертаните цели по отношение на рамката за ефективност на помощта към 2015 г.;
4. счита, че проектите и политиките, финансирани от Европейския съюз, следва редовно да бъдат оценявани, за да се определя кои действия за развитие са най-ефективни; в съответствие с това призовава Комисията да формулира всеобхватна политика за оценка, основана на ясни критерии и показатели; въпреки това отново заявява, че стремежът към политика със силно въздействие не следва да води до облагодетелстване на чисто количествена и краткосрочна оценка на резултатите;
5. счита, че договорите във връзка с ЦХР осигуряват положителен модел за предсказуеми и основани на резултатите помощи, който следва да се развие допълнително от Комисията и държавите-членки;
6. припомня, чрез Консенсуса за развитие, че отговорното и основано на участието управление е ключов фактор за развитие; настоятелно призовава Комисията и държавите-членки да наблюдават и докладват по отношение на практиките на управление в развиващите се страни, което включва борба с корупцията, подобряване на публичното финансово управление, повишаване на прозрачността и насърчаване на правата на човека; подкрепя предложенията на Комисията за засилване на насърчаването на добро управление и борбата срещу корупцията в страните бенефициери; въпреки това подчертава, че механизмите, които използват помощта като стимул за политически реформи, трябва да бъдат прозрачни, да поставят специално ударение върху демокрацията и правата на човека и да ангажират тези, които са заинтересовани на национално равнище в областта на развитието;
7. подчертава, че като се спазва концепцията за демократична ангажираност, парламентите, местните и регионалните органи, гражданското общество и други заинтересовани страни следва да бъдат подкрепяни в усилията им да играят необходимата роля при определянето на стратегиите за развитие, като търсят отговорност на правителствата и наблюдават и оценяват изпълнението от минали периоди и резултатите в областта на развитието; освен това настоява, че в областта на развитието териториалният подход позволява по-добра ангажираност на бенефициерите;
8. призовава ЕС да изпълни своите ангажименти от Акра чрез предоставяне на финансиране и подходяща подкрепа на правителствата партньори с цел да даде възможност за значимо участие на гражданите в организации на гражданското общество;
9. подчертава ролята, изпълнявана от местните и регионалните органи и техните мрежи за увеличаване на въздействието на европейската политика за развитие; изтъква, че националните парламенти на държавите получатели се намират в най-добрата позиция да играят необходимата роля за идентифициране на приоритетни сектори, за изготвяне и приемане на национални стратегически документи и многогодишни бюджети, както и за осъществяване на наблюдение върху бюджетните средства, при консултации с гражданското общество, преди провеждането на политически диалог с донори, с цел да се увеличи ролята на парламентаристите във вземането на решения;
10. подчертава силната връзка между политиката за развитие с голямо въздействие и развитието на капацитет; изтъква, че развитието на капацитет следва да се разглежда като интегриран процес за подобряване на способността на гражданите, организациите, правителствата и обществата да разработват устойчиви стратегии за развитие; подчертава, че развитието на капацитет е процес, който изисква ангажираност от страните партньори и политическо пространство за тях;
11. подчертава, че помощта за развитие на капацитет, не само чрез инструмента за бюджетна подкрепа, но също така посредством техническо сътрудничество, е от съществено значение за силното въздействие на помощта за развитие; потвърждава, че ангажираността на страните партньори и тяхното идентифициране с процесите на трансформация могат да се увеличат с времето, когато се подхранват от тези инструменти;
12. подчертава, че стремежът към повишаване на въздействието на помощта и към постигане на повече резултати/стойност не следва да води до политика за развитие, която избягва поемането на рискове и която се съсредоточава само върху „лесните страни“; настоятелно заявява, че изкореняването на бедността и нуждите, свързани с нея, трябва да останат решаващите критерии за предоставянето на помощи от ЕС за развитие и че ефективността на помощта трябва да се подобри чрез съсредоточаване върху осезаеми резултати; призовава Комисията и държавите-членки да преразгледат обхвата на финансовите инструменти и да съсредоточат предоставянето на официална помощ за развитие (ОПР) върху най-бедните и най-уязвимите страни и към достигане на най-бедните слоеве на обществото, по-специално тези, които са изправени пред най-голям риск от социално изключване, какъвто е случаят с жените, децата, хората в напреднала възраст и хората с увреждания, като същевременно вземат предвид постигнатите резултати и въздействието на помощта; призовава да бъде програмиран период на поетапно приключване на разпределението на ОПР за страни с бързоразвиващи се икономики;
13. подчертава необходимостта от разграничаване на потребностите във връзка с развитието на най-слабо развитите страни и на страните със средни доходи, особено новите донори; припомня, че 72% от бедните по света живеят в страните със средни доходи и че поради това сътрудничеството и диалогът следва да продължат, за да се предприемат мерки във връзка с все още съществуващите бедност и неравенство; отново заявява, че сътрудничеството извън ОПР със страните със средни доходи и стратегическите партньори не трябва да бъде финансирано от и без това крайно недостатъчния бюджет за развитие;
14. застъпва становището, че политиката на ЕС за развитие следва да се стреми към премахване на пречките за развитие, като дъмпинга при селскостопанските продукти, нелегитимната задлъжнялост, изтичането на капитали и нелоялната търговия, и към създаване на международна среда, благоприятна за борба срещу бедността, гарантиране на достойни доходи и препитание, както и зачитане на основните права на човека, включително социалните и икономическите права;
15. отново потвърждава принципа на универсалност на правата на човека и недискриминацията като основата, върху която да се увеличава въздействието на политиката на ЕС за развитие;
16. подчертава, че борбата срещу неравенствата – включително неравенството между половете – утвърждава подхода, основан на правата на човека, залегнал в Европейския консенсус за развитие, и води до по-бързо намаляване на бедността;
17. признава пречките пред развитието, произтичащи от конфликти и бедствия, както и значението и рентабилността на инвестирането в превенция;
18. приканва Комисията, заедно със заинтересованите държави-членки, да дадат шанс на нови новаторски подходи за помощ, като плащане при наличен резултат, помощ въз основа на производството и финансиране въз основа на резултатите;
19. подчертава, че Последователността на политиките за развитие (ППР) е от решаващо значение за провеждането на политика за развитие със силно въздействие и за постигането на ЦХР; призовава Комисията да определи ясно отговорности и ръководство на най-високо равнище във връзка с изпълнението на задължението, произтичащо от Договора, за ППР и призовава за заделяне на достатъчно средства за тази цел в Комисията, Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и делегациите на ЕС;
20. счита, че за да се гарантира силно въздействие, политиката на ЕС за развитие следва да има основан на стимули подход, базиран на по-голямо разграничаване, като се поощряват тези страни, които се справят добре, и се подкрепят тези, които са най-изостанали;
21. настоява целевите новаторски механизми за финансиране, съсредоточени върху създаването на богатство, правата върху собственост и намаляването на изтичането на капитали, да се вземат надлежно предвид при разработването на локализирани насоки за развитие, в съответствие със специфичните приоритети на получателите;
Изпълнение на финансови ангажименти
22. отново подчертава своето становище, че колективната цел за предоставяне на 0,7% от брутния национален продукт на Съюза за ОПР до 2015 г. трябва да бъде изпълнена; настоятелно призовава Комисията и държавите-членки да намерят нови източници за финансиране на развитието, като данък върху финансовите транзакции в световен мащаб, финансиране от частния сектор и чрез пазарноориентирани решения; противопоставя се на всякакво изменение или разширяване на определението на понятието ОПР, както е установено от комитета на ОИСР за подпомагане на развитието;
23. настоятелно призовава държавите-членки да изпълнят своите висящи финансови ангажименти, включително тези във връзка с майчиното и детското здраве като част от инициативата на Г-8 от Мускока;
24. подчертава, че помощта следва да се предоставя по предсказуем начин, който е съобразен с националните планове и приоритети и предоставя стимули за по-голяма прозрачност и отговорност от страна на правителства донори, НПО и страни партньори;
25. счита, че добавената стойност на помощта за развитие, предоставяна от Комисията и наближаващият краен срок за ЦХР оправдават значително реално увеличение на годишните стойности за ОПР в следващия период на Многогодишна финансова рамка (МФР); подчертава, че делът на общата европейска помощ, който се разпределя чрез бюджета на ЕС, не следва да бъде намаляван и следва да продължи да бъде съсредоточен върху бедността;
26. припомня, че помощта в рамките на бъдещите инструменти на ЕС за сътрудничество за развитие трябва да продължи да бъде обвързана с критериите за ОПР, установени от комитета на ОИСР за подпомагане на развитието;
27. призовава за по-големи усилия за повишаване на знанията и информираността в Европа относно развитието; подчертава, че това следва да бъде разглеждано като средство не само за увеличаване на обществената подкрепа за разходите за развитие, но и за даване на възможност на всеки човек в ЕС да разбере глобалните въпроси на развитието; подчертава, че повишаването на обществената осведоменост и намаляването на безразличието към тежкото положение на развиващите се страни биха спомогнали за укрепване на политиката на ЕС за развитие;
28. отбелязва, че за да се увеличи обществената осведоменост и да се намали безразличието, трябва да се положат усилия за подобряване на прозрачността при разходването на помощи, повишаване на разпространението на независими проучвания за оценка и прилагане на по-строги санкции спрямо тези действащи лица, при които са установени злоупотреби с помощ за развитие;
Насърчаване на растеж, насочен към бедните
29. признава, че икономическият растеж е жизненоважен двигател за развитие; подчертава обаче, че растежът е само един инструмент измежду много, и че максимизирането на растежа не е равностойно на максимизиране на развитието; отбелязва по-специално, че въздействието на растежа върху изкореняването на бедността би могло да е много по-силно, ако се намали неравенството и се зачитат правата на човека; настоява следователно, че помощта на ЕС за развитие трябва да бъде ориентирана към растеж, насочен към бедните, чрез приемане на специални мерки за бедните и маргинализираните, за да се насърчи увеличаването на техния дял от националното богатство и да им се даде възможност да се превърнат в движеща сила на реално приобщаващ растеж, като микрокредити и микрофинансиране, както и други решения, които са продукт на пазара;
30. отбелязва, че политиката, основана единствено на икономически растеж, е показала своята ограничена способност за изкореняване на бедността и насърчаване на социално приобщаване, както се вижда от скорошни финансови, климатични, енергийни и продоволствени кризи; застъпва се за устойчиво развитие, основано на справедлива търговия и социална справедливост, което облагодетелства сегашните поколения, без да застрашава наличието на ресурси за бъдещите поколения;
31. подчертава, че политиките за икономически растеж не могат да постигнат успех без насърчаване на социални и екологични стандарти и прилагането на механизми за социална закрила;
32. подчертава, че политиките на ЕС следва да улесняват растежа в области от икономиката, в които бедните изкарват своята прехрана, например селското стопанство, и да обръщат повече внимание на неформалния сектор; призовава Комисията и държавите-членки да отдават предпочитание на мерки, които предоставят сигурност на поземлената собственост и улесняват достъпа на бедните хора до земя, пазари, кредити и други финансови услуги и до развитие на уменията, без влошаване на съществуващите неравенства и без консолидиране на структури на асиметрична зависимост;
33. подкрепя усилията за насърчаване на промишленото развитие и развитието на инфраструктура, което допринася за устойчив икономически растеж при пълно зачитане на социалните и екологичните стандарти; отбелязва, че най-ефективният начин за увеличаване на растежа и избавяне на хората от бедността е засилване на промишленото и пазарното развитие;
34. изтъква, че промишленото развитие има изключителен потенциал за трансформиране на националните икономики и за разлика от селскостопанския износ или добива на природни ресурси, които излагат икономиките на сътресения, е по-вероятно да предостави по-широк обхват за дългосрочен растеж на производителността; поради това призовава развиващите се страни да обърнат внимание на този въпрос, като разработят и приложат политики за индустриализация, със специален акцент върху специализацията на производството и изграждането на търговски капацитет;
35. подчертава необходимостта промишленият растеж да бъде енергоефективен, така че растежът на БВП да се отдели от зависимостта от петрол и от емисиите на парникови газове; настоятелно призовава ЕС и неговите държави-членки да положат всички усилия за улесняване на прехвърлянето на технологии за енергийна ефективност и на най-добри практики към развиващите се страни;
36. счита, че финансирането на мащабни проекти за износ или инфраструктура, въпреки че е привлекателно от гледна точна на постигане на видими резултати, не е непременно най-добрата стратегия за извличане на ползи за широкото население и бедните маргинализирани общности;
37. настоятелно призовава ЕС и неговите държави-членки да подкрепят по-систематично програмата за достоен труд на МОТ в развиващите се страни, за да се стимулира създаването на висококачествени работни места и защитата на основни трудови стандарти;
38. подчертава, че разнообразяването на икономиките на развиващите се страни и намаляването на тяхната зависимост от вноса трябва да бъдат приоритетни цели за политиките, подкрепящи растежа;
39. подчертава, че изпълнението на инвестиционните проекти, подкрепяни от механизми на ЕС за съчетаване на помощи и заеми, трябва да бъде предмет на наблюдение и проучвания на въздействието на международно приети социални и екологични стандарти; настоява, че процесът на вземане на решения за подбора на проекти трябва да бъде прозрачен и да гарантира последователност със стратегическите документи на ЕС, принципа на национална ангажираност и ангажимента на ЕС за необвързаност на неговата помощ;
40. настоява, че съчетаването следва да генерира нови средства, вместо да води до замяна на помощи съгласно ОПР на ЕС със заеми;
41. подчертава, че политиката за развитие не може да стане истински ефективна без насърчаването на адекватни законови рамки, особено в сферата на правата върху собственост и договорното право;
42. подчертава, че насърчаването на равенство между половете ще помогне за отключване на производителността на жените и по този начин ще допринесе за устойчив растеж, насочен към бедните;
Човешко развитие
43. подчертава, че бедността не се измерва само в парично изражение и че в по-широк смисъл тя означава лишаване от основни права като прехрана, образование, здравеопазване или свобода на изразяване;
44. подчертава, че осигуряването на основни социални услуги е от решаващо значение за растеж, насочен към бедните, и за постигане на ЦХР; призовава ЕС да насочи 20 % от цялото подпомагане към основни социални услуги, както те са определени от ООН в Целите на хилядолетието за развитие (показател 8.2 за цел 8: „Създаване на глобално партньорство за развитие”), със специално ударение върху свободния всеобщ достъп до първично здравеопазване и основно образование, като взема предвид помощта на ЕС за инициативата „Образование на всички“ и Съобщението от 2010 г. относно ролята на ЕС в здравеопазването в световен мащаб; отново заявява, че е необходимо да бъде обърнато особено внимание на уязвимите групи и тези, при които съществува голям риск от социално изключване, например хората с увреждания;
45. подчертава, че образованието на момичета и насърчаването на равенство между половете в образованието са жизненоважни за развитието, и че политики и действия, които не засягат неравенствата между половете, пропускат възможности за растеж от съществено значение; подчертава, че образованието на момичета носи една от най-високите възвръщаемости от всички инвестиции в развитие, пораждайки както частни, така и социални ползи, които се натрупват за отделни лица, семейства и обществото като цяло чрез намаляване на раждаемостта при жените, намаляване на смъртността при жените, новородените и децата, защита срещу заразяване с ХИВ/СПИН, засилване на степента на участие на жените в работната сила и тяхното възнаграждение, създаване на ползи от образованието, които се предават между поколенията;
46. подчертава значението на премахването на пропуските във финансирането в системите на здравеопазването, породени от съкращения в приоритетни области като сексуално и репродуктивно здраве, и набляга върху значението на инвестирането в борбата срещу ХИВ/СПИН и други заболявания;
47. припомня, че инвестирането в децата и младежта е дългосрочна инвестиция в устойчиво човешко развитие;
48. приветства инициативата на ООН за минимален стандарт за социална защита; призовава Комисията и държавите-членки да засилят подкрепата си за националните програми за социална защита в развиващите се страни и да разработят цялостна политическа рамка по този въпрос, включваща аспектите на равенство между половете и участието на жените в политическия и икономическия живот;
49. би приветствал усилия на ЕС за по-систематично справяне с връзките между външното измерение на неговата миграционна политика и политика за предоставяне на убежище и други политики, имащи отношение към миграцията, напр. заетост, образование, права и социална закрила;
50. счита, че данъчните приходи са от съществено значение, за да се даде възможност на развиващите се страни да посрещнат основните нужди на техните граждани, да бъдат по-малко зависими от чуждестранна помощ и да насърчат демократична отговорност; отново заявява становището си, че ЕС трябва да поддържа страните партньори при разработването на справедливи, прозрачни и ефективни данъчни системи, които да генерират приходите, необходими за социална защита и за политики, насочени към бедните, както и че на международно равнище трябва да продължи да работи за по-голяма финансова прозрачност и да гарантира, че страните партньори споделят ползите; подчертава, че обмяната на най-добри практики и споделянето на информация в данъчната политика е от решаващо значение за създаване на справедливи данъчни системи;
51. подчертава присъщата важност на правата на човека и многото пътища пред ЕС за подпомагане на изграждането на капацитет за зачитането на всички права на човека;
Включване на частния сектор
52. признава, че развитието на частния сектор в развиващите се страни е от решаващо значение за създаването на възможности за заетост, предоставяне на услуги и засилване на създаването на богатство; припомня, че 90 % от работните места в развиващите се страни са в частния сектор; подчертава, че придържайки се към насочената към бедните програма, помощта на ЕС за развитие следва да има за цел финансиране на местни дружества и на местни капитали и насърчаване на получаващите страни да създават среда, допринасяща за развитието на малки, средни и микропредприятия и премахването на бариерите пред тяхното формализиране, достъпа до капитал и кредити с приемливи условия и че услугите и изграждането на капацитет следва да бъдат насочени по-специално към по-бедните предприемачи;
53. отново потвърждава ролята на социално и екологично отговорен частен сектор в ускоряването на темпа на устойчиво развитие; призовава Комисията да насърчава и подкрепя, наред с другото, предприятия на социалната икономика, които работят в съответствие с етични и икономически принципи;
54. подчертава, че е важно ясно да се оценят възможните рискове при увеличаването на участието на частния сектор и че поради това следва да се определят ясни критерии за подкрепа на проекти на частния сектор, както и силни механизми за оценка на въздействието, които следва да се разработят, за да се гарантира, че инвестициите в частния сектор са както устойчиви, в съответствие с договорените международни цели за развитие, така и не водят до връщане към обвързана помощ;
55. припомня, че публичните инвестиции в публични блага, инфраструктура и услуги са от съществено значение за устойчив растеж и ефективното намаляване на неравенствата;
56. подчертава, че финансираните от ЕС инвестиционни проекти в частния сектор в развиващите се страни следва да отговарят на международно договорените екологични и социални стандарти и стандартите, отнасящи се до правата на човека и прозрачността, и да съответстват на плановете за развитие на страните бенефициери; възразява срещу всякакъв вид сътрудничество с частни субекти, което пряко или косвено би могло да допринесе за каквато и да било форма на укриване на данъци или избягване на данъци; отправя искане към Комисията да преразгледа своите механизми за финансов и правен анализ при определяне на финансирането за проекти за добив на природни ресурси;
57. изразява убеждението си, че инвестициите имат положително въздействие върху растежа и работните места, не само в ЕС, но също и в развиващите се страни; подчертава, че индустриализираните държави носят отговорност да предоставят повече подкрепа за инвестиции и трансфер на технологии в местни предприятия, за да могат нововъзникващите сектори на икономиката в развиващите се страни да прилагат стандарти за качество, както и международни социални и екологични стандарти; подчертава също така необходимостта от засилено сътрудничество с цел подпомагане на развиващите се страни да подобрят своя институционален и регулаторен капацитет за управление на чуждестранни инвестиции;
58. призовава ЕС да признае правото на развиващите се страни да регулират инвестициите, да отдават предпочитание на инвеститорите, които подпомагат стратегията за развитие на страната партньор, и да третират преференциално местни и регионални инвеститори с цел насърчаване на регионална интеграция;
59. призовава ЕС да изпълни своите ангажименти по Стратегията за подпомагане на търговията във връзка с помощта за развитие, конкретно насочена към проекти, предназначени за подпомагане на развиващите се страни да развият своите умения, свързани с търговията, да подобрят снабдяването и накрая, да се конкурират на регионални и глобални пазари;
60. призовава Комисията да отправи законодателно предложение с цел, подобна на тази на новия закон на САЩ за „полезните изкопаеми от зони на конфликт“, а именно борба с незаконния добив на полезни изкопаеми в развиващи се страни, по-специално в Африка, който поражда граждански войни и конфликти, и гарантиране на обратна проследяемост на внасяните полезни изкопаеми на пазара на ЕС;
61. призовава за анализ и оценка на публично-частните партньорства, които включват частния сектор в развитието и са насърчавани от Комисията, с цел извличане на поуки от този опит преди преминаването към нова политическа концепция за използване на публични средства за мобилизиране на финансиране чрез частния сектор;
62. подчертава, че подкрепата за частния сектор трябва да върви ръка за ръка с оказването на помощ на националните, регионалните и местните публични органи и парламентите на страните бенефициери, за да им се даде възможност да регулират пазарите ефективно, да насърчават прозрачността, да прилагат справедливи данъчни политики и добро управление и да се борят с корупцията, както в рамките на предприятия и НПО, така и в правителства и публични органи;
Изменение на климата, енергетика и устойчиво развитие
63. приветства предложението за съсредоточаване на сътрудничеството за развитие в областта на устойчивата възобновяема енергия; отново заявява, че достъпът до енергия е предпоставка за постигане на Целите на хилядолетието за развитие; настоява водоснабдяването и достъпът до енергия за бедните и във връзка с предоставянето на обществени услуги и развитието на местно равнище да бъдат основни цели на подкрепяните от ЕС проекти;
64. дава приоритет на подкрепата за местни и регионални устойчиви енергийни решения, и по-специално децентрализирано производство на енергия, за да могат приоритетите за развитие да се приведат в съответствие със съображенията за околната среда;
65. отбелязва огромния потенциал за възобновяема енергия (слънчева енергия, вятърна енергия, геотермална енергия и биомаса) в много развиващи се страни; призовава ЕС и неговите държави-членки да изпълняват проекти за възобновяема енергия в развиващите се страни и да предоставят технологии, експертен опит и възможности за инвестиции, тъй като това е жизненоважно за икономическото и социалното развитие и намалява зависимостта на тези държави от изкопаеми горива и тяхната уязвимост спрямо колебания на цените на енергията;
66. настоятелно призовава Комисията да гарантира, че ОПР на ЕС за подобряване на достъпа до енергия подпомага местното икономическо развитие, зелените работни места и намаляването на бедността и не е обвързана или използвана за субсидиране на предприятия от ЕС; допълнително призовава Комисията да не обърква политиките за увеличаване на достъпа до енергия за бедните хора с изпълнението на целите на ЕС за смекчаване на въздействието на изменението на климата, или собствените му нужди за енергийна сигурност;
67. приветства инициативи, предприемани от развиващи се страни за инвестиране в производство на храни, вместо в производство на биогорива, с цел да гарантират снабдяването с храни;
68. отново потвърждава, че развитите държави имат задължение да поемат инициативата в изграждането на нисковъглеродна световна икономика, необходима за постигане на нужното съкращаване на емисиите; насърчава държавите-членки да поемат инициативата в съкращаването на емисиите и също да повишат своите цели за намаляване на емисиите; подчертава значението на съкращаването на емисиите в границите на ЕС, вместо в развиващите се страни;
69. признава, че справянето с изменението на климата и постигането на ключовите цели за развитие са взаимно подкрепящи се цели; подчертава необходимостта от по-систематични усилия за интегриране на мерките за основано на екосистемен подход приспособяване към изменението на климата и смекчаване на въздействието от него и намаляване на риска от бедствия, и следователно призовава за холистичен подход, който интегрира екологичното измерение в програмите и проектите за развитие, напр. чрез подобряване на разпоредбите относно преноса на отпадъци и незаконното изсичане на гори;
70. призовава Комисията да оцени въздействието от „климатичната миграция“, явление, което според някои оценки до 2050 г. ще принуди 200 милиона души да напуснат своите домове в резултат на постепенното влошаване на условията по техните земи, и подчертава, че Европейският съюз трябва да допринася посредством своята политика за развитие за предоставяне на помощ и намаляване на броя на бежанците чрез инвестиране в технологии, човешки ресурси и финансова помощ;
71. отново изразява становището си, че интегрирането не може да замени осигуряването на нови и допълнителни средства, които ЕС и други донори са се ангажирали да предоставят за смекчаване на последствията от изменението на климата и нуждите за приспособяване в развиващите се страни; подчертава, че при този подход трябва да се възприеме местен и/или регионален подход за справяне със специфични проблеми в тези области; припомня, че финансирането в областта на изменението на климата – и публичните блага като цяло – не трябва да е част от финансирането на ОПР и следователно трябва да бъде ново и допълнително към ангажиментите на държавите-членки за ОПР в размер на 0,7 % от БНД;
72. подчертава значението на насърчаването на устойчиво градско развитие като част от международния дневен ред, както и прилагането му на местно, регионално и национално равнище, което би имало благоприятно въздействие върху качеството на живот на всички хора по света, и по-специално в развиващите се страни;
73. отбелязва, че устойчиво развитие може да бъде постигнато единствено чрез засилване на изграждането на капацитет на държавите получатели и чрез подобряване на основната инфраструктура;
74. изисква включването и изпълнението на член 8, буква й) от Конвенцията за биологичното разнообразие, която е стълб за устойчиво развитие, в национални и регионални стратегически документи;
75. признава, че обезлесяването и неустойчивият внос на дървесина на пазара на ЕС са допринесли за природни бедствия и за уязвимостта на бедните държави и поради това призовава Комисията и Съвета на ЕС да интегрират в своята нова стратегия за политика за развитие цялостна забрана на разпространението на незаконна дървесина в ЕС;
Осигуряване на прехраната и селско стопанство
76. отново изразява позицията си, че ЕС следва да насочи помощта си за развитие към запазване на продоволствената сигурност на развиващите се страни и към насърчаване на устойчиво, местно, дребно и биологично земеделие; подчертава необходимостта от осигуряване, по-специално, на достъпа на дребните земеделци до средства за производство (земя, гарантирани документи за собственост, семена, обучение, кредит, консултантски услуги), възможности за преработване и пускане на пазара и достъп до местни и трансгранични пазари;
77. призовава, в съответствие с доклада на Международната оценка на селскостопанските науки и технологии за развитие (IAASTD), за подкрепа за преминаване към биологично и екологично устойчиво земеделие, което взема предвид опита на дребното земеделие и съставлява ефективно средство за приспособяване към изменението на климата;
78. подчертава значението на специфичната подкрепа за жени в селското стопанство, тъй като проучванията показват, че преодоляването на разликите между половете в селското стопанство би могло да увеличи селскостопанското производство в развиващите се страни с 2,5–4°% и че жените използват по-голяма част от доходите си за храна, грижи за здравето, облекло и образование на своите деца; призовава за премахване на всички форми на дискриминация срещу жени и за зачитане на равенството между половете в селскостопанските политики и програми; подчертава, че жените трябва да се разглеждат като равнопоставени партньори в устойчивото развитие за селскостопанско развитие и продоволствена сигурност;
79. настоява, че ЕС следва също така да се занимае с причините, които лежат в основата на липсата на продоволствена сигурност, включително слабото търсене на отговорност за незачитане на правото на прехрана, спекулацията с цените на храните и „заграбването на земи”; отново изразява становището си, че реформата на Общата селскостопанска политика трябва да отчита произтичащото от Договора задължение за засилване на ППР, лоялната конкуренция, подкрепата на способностите на развиващите се и собствената им производствена дейност; призовава за действия за прекратяване на заграбването на земи и неустойчивото използване на земи и води и за гарантиране на правата на собственост на дребните собственици и производителите от коренното население и достъпа им до земеделска земя и за слагане на край на монополите върху семената и зависимостта от специализирани пестициди;
80. отбелязва, че за да се изхрани световното население, което се очаква да надхвърли 9 милиарда през 2050 г., дотогава селскостопанското производство ще трябва да нарасне със 70 %, като същевременно се използват по-малко земя, по-малко вода и по-малко пестициди; отбелязва, че световната продоволствена сигурност е изключително неотложен въпрос за Европейския съюз и призовава за незабавно и последователно действие за гарантиране на продоволствена сигурност както за гражданите на ЕС, така и на глобално равнище;
81. подчертава, че осигуряването на продоволствена сигурност изисква изпълнението на много мерки в различни области, като управление на местни природни ресурси, увеличаване на производството, обучение, структуриране на професионални организации, установяване на мрежа за сигурност за най-уязвимите, образование по въпросите на храненето и също така диверсификацията на работните места в селските райони извън селското стопанство за повишаване на доходите на семействата в селските райони, които са първите жертви на глада;
82. подчертава, че е необходимо да се въведат по-добри методи за селскостопанско производство, включително нискобюджетни технологии, да се осигурят научни изследвания в селското стопанство и да се подобри съотношението производителност–ефективност в развиващите се страни с цел повишаване на устойчивостта;
83. призовава ЕС и развиващите се страни да насърчават собствеността върху земята като инструмент за намаляване на бедността чрез укрепване на правата на собственост и улесняване на достъпа до кредити за земеделски производители, малки предприятия и местни общности;
84. изразява своята дълбока загриженост във връзка с текущото придобиване на земеделска земя от чуждестранни инвеститори, подкрепяни от правителствата, по-специално в Африка, което рискува да подкопае местната продоволствена сигурност и да причини непредвидено и широкообхватно социално напрежение, ако не се вземат подходящи мерки;
85. подчертава, че Споразуменията за партньорство в областта на рибарството (СПР) на ЕС следва да помогнат за консолидиране на политиките на страните партньори в областта на рибарството и да укрепят капацитета им за гарантиране на устойчиво рибарство в собствените им води и местна заетост в сектора;
86. подчертава, че подходящата защита от свързани с вода бедствия и заболявания, както и достъпът до достатъчна като количество качествена вода, на приемлива цена, без да се застрашава устойчивостта на жизненоважни екосистеми, с цел посрещане на основните хранителни, енергийни и други нужди, необходими за водене на здравословен и продуктивен живот, следва да бъдат основен аспект на политиката за развитие;
Прозрачност
87. с цел повишаване на прозрачността и общественото одобрение на проектите за развитие, финансирани изцяло или частично от ЕС или държавите-членки, призовава за създаване на електронна база данни, която да предоставя информация за ОПР; счита, че тази база данни следва да позволява на ползвателите да проследяват всички проекти и програми на донори от ЕС и, ако е приложимо, на агенции на Организацията на обединените нации, във всички получаващи държави, кой ги финансира и коя организация ги изпълнява; счита, че тя следва да е ориентирана към ползвателите и достъпна за всички чрез интернет и да има функция, която да улеснява търсенето на конкретна информация чрез набор от предварително определени критерии (донор, сектор на Комитета за подпомагане на развитието, местонахождение, състояние на проекта, вид на финансирането и ЦХР) и да предлага таблици и географски карти за анализ; отбелязва, че този вид база данни също така е от съществено значение за засилено сътрудничество и хармонизиране между донорите и за съгласуваност с правителството на получаващата държава;
88. възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Съвета и на Комисията.
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ
Увод
Моментът е подходящ за широка дискусия на равнище ЕС относно бъдещето на политиката на ЕС за развитие. Важно е ЕС да определи своята визия, своите амбиции, цели и подходящи инструменти, преди да вземе решение относно мястото на помощта за развитие в предстоящата многогодишна финансова рамка (МФР)
По този начин Зелената книга на Комисията „Политиката на ЕС за развитие в подкрепа на приобщаващия растеж и устойчивото развитие” ( COM(2010)0629 окончателен) може да се разгледа заедно с консултациите, започнати от Комисията във връзка с финансирането за външна дейност след 2013 г. . По някои от въпросите, поставени в Зелената книга на Комисията „Политиката на ЕС за развитие в подкрепа на приобщаващия растеж и устойчивото развитие“ Парламентът има прието становище или в момента подготвя доклади
вж. напр. Резолюция на Европейския парламент от 25 ноември 2010 г. относно подготовката на конференцията в Канкун относно изменението на климата ( T7-2010/0442 ), както и (предстоящите) доклади на комисията по развитие относно Зелената книга „Бъдещето на бюджетната подкрепа на ЕС“ ( 2010/2300(INI) ), относно рамката на политиката на ЕС за подпомагане на развиващите се страни за справяне с предизвикателствата, свързани с продоволственото осигуряване ( 2010/2100(INI) ), и относно Данъчното облагане и развитието – Сътрудничество с развиващите се държави за насърчаване на доброто управление в областта на данъчното облагане ( 2010/2102(INI) ). Предстоящият доклад на Gay Mitchell относно Регламент (EО) 1905/2006 за създаване на финансов инструмент за развитие на сътрудничеството: Усвоени уроци и перспективи за бъдещето“ ( 2009/2149(INI) ) ще разгледа специфичните парламентарни искания относно инструмента, който ще замени Инструмента за сътрудничество за развитие. . Поради това докладчикът ще съсредоточи настоящия работен документ върху елементите, които предполагат промяна в ориентацията, по-специално предложенията за „помощ със силно въздействие“, понятието за „приобщаващ растеж“ и участието на частния сектор. В центъра ще бъдат поставени не държавите-членки, а бъдещият облик на политиката на ЕС за помощта и ролята на Комисията. При оценяването на предложенията на Комисията ние разполагаме с ясен критерий, който е член 208 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Главната цел на помощта от ЕС трябва да бъде намаляването и, в дългосрочен план, изкореняването на бедността. Европейският консенсус за развитие също предвижда важни общи ценности като правата на човека и демокрацията, и общи принципи като ангажираността и партньорството, които продължават да бъдат в сила.
1. Политика за развитие със силно въздействие
Аспекти на качеството
С цел да се повиши въздействието на политиката на ЕС за развитие, Комисията предлага три критерия за избор на интервенции: (1) добавена стойност, (2) предварително координиране в ЕС и (3) потенциал за подпомагане на реформите и/или другите източници на финансиране. Парламентът винаги е призовавал към по-добра координация и поради това усилията за разработване на европейска стратегия за всяка държава могат само да бъдат подкрепени. Парламентът следва да насърчава Комисията във всички усилия да изпълни изцяло своята координираща роля така, както тя е изложена в Договора от Лисабон (член 210 от ДФЕС). Усъвършенстването на координацията и хармонизирането следва да се съсредоточи върху принципа на ангажираността. Включването на Европейския фонд за развитие (ЕФР) в бюджета на ЕС би било една важна стъпка към по-добра координация между различните инструменти на ЕС за предоставяне на помощи. Това обаче не трябва да води до общо намаляване на разходите за развитие или по-малка предвидимост за страните от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (АКТБ).
Стремежът към силно въздействие не трябва да води до политика за развитие, която избягва поемането на рискове и е насочена само към „лесните страни“. „Най-висока добавена стойност и най-добро съотношение качество/цена“ не могат да бъдат единственият критерий за избор на интервенции, а потребностите трябва да продължат да бъдат решаващ критерий. Помощта от ЕС трябва да продължи да се съсредоточава върху най-бедните страни и върху достигането до най-бедните слоеве на обществото.
Изпълнението на вече съществуващите ангажименти за ефективност на помощта и последователност в политиката за развитие би допринесло значително за въздействието на помощта от ЕС. Четири години след публикуването на Кодекса за поведение на ЕС относно разделението на труда в политиката на развитие е постигнат твърде малък напредък в изясняването и укрепването на областите на сравнително предимство на Европейската комисия. Парижката декларация и Програмата за действие от Акра следва да бъдат включени в процеса на програмиране и ЕС и държавите-членки следва да продължат да играят водеща роля в подготовката на срещата на високо равнище относно ефективността на помощта в Пусан през 2011 г. Предвидимостта е важен фактор за ефективността на помощта. Подходът на ЕС относно договорите за Целите на хилядолетието за развитие осигурява положителен модел, който следва да бъде доразвит.
Зелената книга признава значението на Последователността в политиката за развитие (ППР) за силното въздействие на помощта и за избягването на отрицателните влияния на други области на политиките, но не разглежда достатъчно предизвикателствата, произтичащи от създаването на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД). Институционалната архитектура трябва да осигури прилагането на задължението за ППР съгласно Договора и запазването на отличителния характер на политиката за развитие. За тази цел може да бъде създаден специален отдел или служба под контрола на члена на ЕК по развитието, с изрични хоризонтални правомощия за ППР не само по отношение на Комисията, но и по отношение на ЕСВД.
Доброто управление е съществено за положителното въздействие на развитието и ЕС има богат опит в подпомагането на политически реформи, успоредно със своите програми за предоставяне на помощи. Важен за тази политика е подход към управлението, който поставя ударението върху правата на човека, демокрацията и върховенството на закона, върху борбата срещу корупцията и върху ролята на парламентите и гражданското общество в търсенето на отговорност от правителствата и оценяването на резултатите от развитието. Ключовото понятие следва да бъде „демократична ангажираност“.
Въздействие чрез размера на реалната помощ
Повишаването на въздействието на помощта е важно, но не трябва да бъде претекст за намаляването на размера на помощта. В съответствие със задълженията съгласно Договорите, международните ангажименти, ценностите на ЕС и дългосрочните интереси, изкореняването на бедността следва да продължи да бъде ключова цел на външната дейност на ЕС. За постигане на колективната цел от заделяне на 0,7 % от своя Брутен национален доход (БНД) за официално подпомагане на развитието (ОПР) до 2015 г., държавите-членки на ЕС следва да направят своите ангажименти по ОПР политически обвързващи и да постигнат съгласие по многогодишни планове за действие, както се предлага от Комисията.
Помощта на равнище ЕС има значителна „добавена стойност“, както се признава и от Европейския консенсус за помощта за развитие
Съгласно Консенсуса, добавената стойност се поражда от присъствието на ЕС в световен мащаб, опита му в разпределянето на помощи, ролята му за популяризиране на ППР и улесняване на координацията, изпълнението на мащабни проекти, предоставянето на подкрепа за демокрация, права на човека, добро управление и зачитане на международното право и ролята му за популяризирането на участието в гражданското общество и солидарността между севера и юга, включително чрез образование в областта на развитието. Към това трябва да се добави големият опит на ЕС в бюджетното подпомагане и подпомагането на социални услуги и в насърчаването на регионалната интеграция и сътрудничество. , и поради това делът на общата европейска помощ, насочена през бюджета на ЕС, следва да не бъде намаляван. Това оправдава едно значително реално увеличение на пакетите, предназначени за развитие в следващата Многогодишна финансова рамка (МФР). Гражданите наистина подкрепят политиката за развитие и ролята на ЕС в нея: Не трябва да подценяваме значението на солидарността, особено в моменти на криза
Съгласно специалния Евробарометър „Европейците, помощта за развитие и Целите на хилядолетието за развитие“ (публикуван през септември 2010 г.), 89 % от европейците считат, че помощта за развитие е много важна или доста важна. .
За да окаже въздействие върху изкореняването на бедността, помощта на ЕС за развитие трябва да продължи да бъде строго свързана с критериите на ОПР, така, както те са определени от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие/Комитета за подпомагане на развитието. Сътрудничеството извън ОПР може да стане по-важно при страните със средни доходи (ССД), но то трябва да бъде в допълнение към същинската помощ за развитие. На равнище ЕС подобно сътрудничество следва да минава през отделен инструмент, за да се гарантира прозрачност. Също така определението на ОПР не може да се разширява с цел постигане на целта от 0,7 процента; това би било едно чисто статистическо действие и не би генерирало никакви „нови“ средства за развитие.
2. Човешко развитие
Парламентът винаги е настоявал, че достъпът до основни социални услуги, по-специално здравеопазване и образование, трябва да остане крайъгълният камък на помощта от ЕС. Тези сектори са жизненоважни за постигането на ЦХР, за подпомагане на устойчивия растеж, и са области, в които Комисията има специален опит. Ще бъде необходим количествен критерий, за да се гарантира, че социалният сектор няма да бъде свит от други конкуриращи се приоритети. ЕС следва да посвети най-малко 20 % от цялото подпомагане на основни социални услуги, както те са определени от ОИСР, със специален фокус върху свободния достъп до първично здравеопазване и основно образование. Освен това един подход към развитието, основан на права, би допринесъл значително за увеличаване на въздействието на помощта от ЕС в този сектор.
3. Приобщаващ растеж и бедност
Сърцевината на Зелената книга е предложението за прехвърляне на фокуса на политиката на ЕС за развитие върху насърчаването на приобщаващ растеж. Растежът е важна движеща сила на развитието и съсредоточаването върху приобщаването се приветства, както и признаването на факта, че растежът трябва да бъде средство за постигане на изкореняване на бедността. Докладчикът също споделя възгледа, че разграничаването между развиващите се страни е особено важно и че регионалната интеграция и подпомагането на търговията между юга и юга са важни движещи сили на растежа, в областта на които Европейският съюз разполага както с опит, така и с необходимите инструменти.
Въпреки това продължава да има сериозна загриженост по отношение на представянето на новата ориентация на политиката в Зелената книга. На първо място, съсредоточаването върху растежа – който е свързан с количествените икономически мерки – не следва да води до чисто икономическо разбиране на бедността. Бедността има много измерения, означава изключване на хората от социално адекватни стандарти на живот и обхваща поредица от лишения (икономически, политически, културни и др.), към които политиките за развитие трябва да бъдат насочени.
На второ място, на външните сътресения, които оказват влияние върху растежа в много страни, особено в Субсахарска Африка, не е обърнато достатъчно внимание. В това отношение докладчикът счита, че промишленото развитие има изключителен потенциал за трансформиране на националните икономики и за разлика от селскостопанския износ или добива на природни ресурси, които излагат икономиките на сътресения, е по-вероятно да предостави по-широк обхват за дългосрочен растеж на производителността.
На последно, и най-важно, място, понятието „приобщаващ растеж“ продължава да бъде неясно определено и не е достатъчно ясно как може да се гарантира „приобщеност“. Въпреки че Зелената книга посочва, че по-силното неравенство рязко намалява темпа на намаляване на бедността и оказва значително неблагоприятно въздействие върху икономическия растеж, това не е отразено достатъчно в предлаганите мерки.
Добре известни емпирични констатации на водещия икономист на Световната банка в областта на развитието на бедността
Ravallion, Martin, 2001 г. „Растеж, неравенство и бедност: Поглед отвъд средните стойности“, Световно развитие, Elsevier, том 29(11), стр. 1803–1815, ноември. показват, че растежът е бил седем пъти по-ефективен за намаляването на бедността в развиващите се страни, когато е бил придружен от намаляване на неравенството в доходите, отколкото в противоположния случай. На свой ред, установено е, че намалените равнища на бедност оказват положително влияние върху последващия растеж. Това е обосновка за необходимостта от справяне с въпросите на разпределянето: въздействието на помощта от ЕС ще бъде значително по-силно и бедността ще бъде повлияна по-ефективно.
Следователно Комисията следва да се стреми към „растеж, насочен към бедните“, като се основава на относителния подход, според който политиките за развитие и сътрудничеството следва да се съсредоточат специално върху бедните, за да благоприятстват за увеличението на техния дял в растежа. Европа представлява, на практика, един от най-добрите примери в света за това как справянето с въпросите на разпределянето с помощта на Държавата на благосъстоянието (политики в областта на данъчните и социалните разходи, наред с другото) е довело до значими ползи от гледна точка както на икономическото, така и на социалното развитие. Този опит, използван също така и като Европейския социален модел, осигурява истинска добавена стойност, която би могла да се приложи като средство в политиката на ЕС за развитие. Подпомагането на изграждането на системи за обществено осигуряване и справедливи данъчни системи, както и подкрепянето на програмата за достойна работа на Международната организация на труда, биха били важни мерки в съответствие с този подход.
4. Включване на частния сектор
Като част от своята стратегия за насърчаване на растеж, Комисията предлага да се включат повече инвестиции от страна на частния сектор и да се подпомагат малки и средни предприятия (МСП), включително чрез съчетаване на безвъзмездна помощ и заеми. Частният сектор има жизненоважно значение за устойчивото развитие, но в някои случаи дейностите на мултинационалните предприятия оказват, поради различни обстоятелства, отрицателно влияние върху бедността, правата на човека и околната среда.
По тази причина е важно да бъдат оценени възможните рискове и да бъдат определени ясни критерии за подпомагане на проекти на частния сектор. В допълнение към това трябва да бъде изяснено кой частен сектор – чуждестранният или вътрешният, със стопанска или с нестопанска цел – следва да получава помощ от оскъдните бюджети за развитие.
Зелената книга подчертава, че инвестициите трябва „да се опитват да са от полза за максимален брой граждани в страната партньор“. За да се изберат най-добрите варианти, следва да се предприеме предварителен Анализ на бедността и социалното въздействие (АБСВ), за да се гарантира по-голямо въздействие върху бедността и положителни резултати за развитието. Зелената книга с право подчертава необходимостта от подпомагане на МСП и микропредприятията. Следователно микрофинансирането играе важна роля и достъп следва по-конкретно да се гарантира за групите в неравностойно положение като малцинствата, дребните земеделски производители и жените. За да се постигне растеж, насочен към бедните, е необходимо бедните да участват като допринасят за растежа, а не само като получатели.
В допълнение, следните принципи следва да ръководят подхода на ЕС:
- съсредоточаване върху финансирането за местни предприятия и подпомагане на вътрешния капитал
- спазване на стандартите в областта на околната среда и социалните стандарти
- подпомагане на правителства за ефективно регулиране на пазарите и справедливо данъчно облагане
- присъединяване към плановете за развитие на страните - получателки
- отказ за подпомагане на операции, които биха позволили или допринесли пряко или косвено за каквито и да било форми на укриване на данъци
- насърчаване на прозрачността, доброто управление и борбата срещу корупцията в страните получателки
- новото съсредоточаване върху заемите не следва да бъде в ущърб на равнището на безвъзмездната помощ.
5. Изменение на климата, енергетика и устойчиво развитие
Изменението на климата и развитието са тясно свързани и инициативите за борба срещу изменението на климата и бедността могат да си бъдат взаимно полезни. Амбицията на Комисията за по-добър интегриран подход по отношение на изменението на климата и намаляването на риска от бедствия (НРБ), с цел да се насърчи устойчивото икономическо развитие, е навременна и подходяща. До момента изглежда има малко систематични оценки на усилията, предприети за интегриране на адаптирането и НРБ в сътрудничеството за развитие. Следователно, като първа стъпка, би било важно да се оцени дали заявените от Комисията намерения за включване на адаптирането и НРБ са били изпълнени и по какъв начин. Въпреки това интегрираният подход по въпросите на изменението на климата не трябва да измества осигуряването на нови и допълнителни ресурси, които ЕС и други донори са обещали на развиващите се страни за адаптиране към изменението на климата. Съсредоточаването върху енергията от възобновяеми източници трябва да бъде приветствано, по-специално по отношение на взаимодействието със създаването на работни места и устойчивото развитие. Въпреки това ЕС трябва да гарантира, че от политиките се възползват първо и най-вече бедните и че подобряването на достъпа до енергия подпомага местното икономическо развитие.
6. Осигуряване на прехраната и селско стопанство
Зелената книга признава, че осигуряването на прехраната и селското стопанство са катализатор за растежа и развитието, и се съсредоточава върху устойчиво производство в малки мащаби. За съжаление обаче тя не засяга причините, които лежат в корените на несигурността на прехраната в развиващите се страни. Въпросите в областта на „Селското стопанство и осигуряването на прехраната“ не следва да се разглеждат изолирано, тъй като други външни фактори оказват голямо въздействие върху несигурността на прехраната (например, спекулацията с храни, заграбването на земи ...). Подходът на стойностната верига към селскостопанското производство е важен, но изисква да бъдат изпълнени редица предпоставки, като гарантиране на достъп до средства за производство (земя, кредит, консултантски услуги), възможности за преработване и пускане на пазара и достъп до местни и трансгранични пазари. Следва също така да се създадат условия за по-справедлива и устойчива интеграция на дребните собственици в селскостопанските стойностни вериги и пазари. Растежът следва да е устойчив от гледна точка на околната среда, да уважава биоразнообразието и да предотвратява обезпокоителната деградация на плодородни земи. Следователно ЕС следва да насърчава агро-екологични практики и практики с нисък външен принос. В бъдещите географски програми следва да бъде заделено подходящо финансиране за селското стопанство. Разходите за селско стопанство по ОПР са намалели от 17 % през 1980 г. на 5 % днес и секторът е бил пренебрегван от донорите в продължение на много години. Докладчикът счита, че Споразуменията за партньорство в областта на рибарството (СПР) следва да помогнат за консолидирането на политиките на страните – партньори в областта на рибарството и за укрепването на техния капацитет за гарантиране на устойчиво рибарство в техните собствени води и на местната заетост в сектора.
Заключение
Комисията е обявила, че предстоящото съобщение относно модернизираната политика на ЕС за развитие следва да включва разглеждане на това дали е подходящо да се преразгледа Европейския консенсус за развитие. Необходимо е да се подчертае, че Консенсусът е съвместен документ, официално одобрен от трите основни институции. Следователно следва да се избегне „едностранна“ инициатива. Ако Комисията прецени, че Консенсусът следва да бъде преразгледан, тя следва да започне официални консултации с другите две институции. Решението за преразглеждане на консенсуса трябва да се основава на задълбочен анализ на неговото функциониране след влизането му в сила през декември 2005 г.
Една модерна европейска политика за развитие се нуждае от разбирането и участието на европейските граждани, за което ще са необходими непрекъснати усилия за образование за развитие и повишаване на осведомеността, основани на ценностите на правата на човека, демокрацията, толерантността, социалната отговорност и равенството между половете. На всеки човек в Европа следва да бъде дадена възможност да разбере глобалните въпроси на развитието и тяхното значение на местно равнище и по отношение на личността, като това ще има значителен принос за увеличаване на обществената подкрепа за сътрудничеството за развитие.
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ
Дата на приемане
25.5.2011г.
Резултат от окончателното гласуване
+:
–:
0:
19
4
4
Членове, присъствали на окончателното гласуване
Thijs Berman, Michael Cashman, Corina Creţu, Nirj Deva, Leonidas Donskis, Charles Goerens, Catherine Grèze, Norbert Neuser, Bill Newton Dunn, Maurice Ponga, Birgit Schnieber-Jastram, Michèle Striffler, Alf Svensson, Eleni Theocharous, Patrice Tirolien, Ivo Vajgl, Anna Záborská, Iva Zanicchi, Gabriele Zimmer
Заместник(ци), присъствал(и) на окончателното гласуване
Kriton Arsenis, Santiago Fisas Ayxela, Isabella Lövin, Emma McClarkin, Csaba Őry, Cristian Dan Preda, Judith Sargentini, Åsa Westlund
