A7-0219/2011
1.6.2011
ДОКЛАД
относно анализа на възможните варианти след намаляването с 20 % на емисиите на парникови газове и оценка на опасността от изместване на въглеродни емисии
(2011/2012(INI))
Комисия по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните
Докладчик: Bas Eickhout
Докладчик по становище (*):
Romana Jordan Cizelj , комисия по промишленост, изследвания и енергетика
(*) Процедура с асоциирани комисии – член 50 от Правилника за дейността
PE 460.597v02-00
СЪДЪРЖАНИЕ
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ..........................3
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ.............................................................................................30
СТАНОВИЩЕ на комисията по промишленост, изследвания и енергетика 32
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ...................................46
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ
относно анализа на възможните варианти след намаляването с 20% на емисиите на парникови газове и оценка на опасността от изместване на въглеродни емисии
( 2011/2012(INI) )
Европейският парламент ,
– като взе предвид съобщението на Комисията „Анализ на възможните варианти след намаляването с 20 % на емисиите на парникови газове и оценка на опасността от изместване на въглеродни емисии“ (COM(2010)265) и придружаващия го документ ( SEC(2010)0650 ),
– като взе предвид съобщението на Комисията „Пътна карта за постигане до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност“ ( COM(2011)0112 ) и заявлението че „ЕС вече е въвел законодателство, което гарантира, че до 2020 г. емисиите на парникови газове в Съюза ще бъдат намалени с 20 % спрямо равнищата от 1990 г. ЕС поддържа предложението си да намали емисиите си с 30 %, при условие че е налице сравнимо намаление на емисиите от страна на други развити държави и съответен принос от страна на развиващите се държави“,
– като взе предвид съобщението на Комисията „План за енергийна ефективност, 2011 г.“ ( COM(2011)0109 ),
– като взе предвид своите предишни резолюции относно изменението на климата, по-специално своята резолюция от 25 ноември 2010 г. относно конференцията за изменението на климата в Канкун (COP-16)
Приети текстове, P7_TA(2010)0442 . , в която Парламентът призова за намаляване на емисиите на парникови газове с 30 % в сравнение с нивата от 1990 г. до 2020 г.,
– като взе предвид Регламент (ЕС) № 1031/2010 на Комисията от 12 ноември 2010 г. относно графика, управлението и други аспекти на търга на квоти за емисии на парникови газове
ОВ L 302, 18.11.2010 г., стр. 1. съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността
ОВ L 275, 25.10.2003 г., стр. 32. ,
– като взе предвид заключенията на Съвета от юни 2010 г., съгласно които Комисията следва „да изготви по-подробен анализ на възможните варианти на политиката, както и на разходите и ползите, включително на равнище държави-членки, по целесъобразност“,
– като взе предвид пакета от мерки на ЕС относно климата и енергетиката,
– като взе предвид проекта за регламент на Комисията за определяне съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета на някои ограничения, приложими за използването на международни кредити от проекти, отнасящи се за технологични газове,
– като взе предвид член 48 от своя правилник,
– като взе предвид доклада на комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните и становището на комисията по промишленост, изследвания и енергетика ( A7-0219/2011 ),
A. като има предвид, че целта на ЕС и в световен план по отношение на климата е да се ограничи изменението на климата до 2°C над прединдустриалното равнище; като има предвид, че пакетът от мерки относно климата, приет през декември 2008 г., е първата крачка в посока осигуряване на действия на ЕС в съответствие с тази цел; като има предвид, че държавите, които причиняват около 80 % от емисиите в световен мащаб, поеха ангажимент да намалят емисиите, въпреки че страните по Рамковата конвенция на Обединените нации по изменение на климата (РКООНИК) признаха в Канкун, че настоящите ангажименти са недостатъчни, за да бъде постигната целта за 2°C,
Б. като има предвид, че основната цел на законодателния пакет в областта на климата и енергетиката е намаляване на емисиите по икономически най-ефективния начин,
В. като има предвид, че според Европейската агенция за околната среда емисиите на парникови газове на ЕС са били със 17,3 % по-ниски през 2009 г., отколкото през 1990 г.; като въпреки това подчертава, че около една трета от това намаление се дължи на ефекта на икономическата криза;
Г. като има предвид, че по изчисления на Международната агенция по енергетика (МАЕ) делът на ЕС от емисиите в световен мащаб през 2010 г. е бил 13 %, а през 2030 г. ще бъде 9 %,
Д. като има предвид, че за постигане на целта за 2°C вероятно ще бъде необходимо въглеродните емисии в световен мащаб за периода между 2005 – 2050 г. да бъдат в размер на около 800 милиарда тона CO2; като има предвид, че делът на ЕС от световното население през 2050 г. се предвижда да бъде 5,7 %,
Е. като има предвид, че пътната карта на Комисията за постигане до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност показва, че повече от половината от настоящата цел за 20 % може да бъде постигната чрез външни компенсации за емисии,
Ж. като има предвид, че член 1 от Директивата за търговия с квоти за емисии (2003/87/ЕО) „въвежда схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността, за да се стимулира намаляването на емисии на парникови газове по икономичен и икономически ефективен начин“,
З. като има предвид, че поради икономическата криза емисиите от секторите, участващи в схемата за търговия с емисии (СТЕ) в ЕС, до момента са значително по-ниски от прогнозираните и остават под равнищата на първоначалното разпределение, но и възможността за инвестиции на тези сектори същевременно намаля,
И. като има предвид, че настоящата по-ниска цена на въглеродния диоксид ще има значително въздействие върху оперативните решения и решенията за инвестиции и трябва да бъде следена внимателно, тъй като, ако тя се запази, това би намалило приходите от търговете за квоти за финансиране на действия в областта на климата в ЕС и в развиващите се страни,
Й. като има предвид, че пътната карта на Комисията за постигане до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност предполага, че повишаването на целта до намаляване на емисиите с 30 % ще има положителен ефект върху приходите на държавите-членки от търговете на квоти, ако целите за 2020 г. по отношение на енергията от възобновяеми източници и енергийната ефективност бъдат постигнати, както потвърдиха държавните ръководители на 4 февруари 2011 г.,
К. като има предвид, че според МАЕ сценариите показват, че свързаните с енергетиката въглеродни емисии в световен мащаб вероятно ще нараснат с 21 % до 2035 г. спрямо равнището от 2008 г., при положение че държавите прилагат предпазливо ангажиментите, поети със Споразумението от Копенхаген, което в такъв случай би направило невъзможно допълнителното ограничаване на глобалното затопляне до 2°C; като има предвид, че страните, които не са членки на ОИСР, са считани за източник на цялото прогнозирано нарастване на емисиите в световен мащаб
Доклад на Международната агенция по енергетика (МАЕ) от 9 ноември 2010 г., озаглавен „World Energy Outlook 2010“ (Перспективи пред световната енергетика 2010 г.). ,
Л. като има предвид, че според Комисията увеличаването на усилията за намаляване на емисиите с 30 % в сравнение с равнищата от 1990 г. при положение, че останалите държави запазят по-малко амбициозните си ангажименти, би имало ограничено допълнително въздействие върху енергоемките отрасли в ЕС, докато се изпълняват подходящи мерки за енергийна ефективност и специалните мерки по отношение на тези отрасли остават в сила, където е необходимо,
М. като има предвид, че при отсъствието на споразумение в световен план, което да осигурява равни условия, част от европейската промишленост все пак би могла да бъде изложена на нелоялна конкуренция, освен ако не се запазят специалните мерки за секторите, изложени на изместване на въглеродни емисии,
Н. като има предвид, че по изчисления на МАЕ в периода 2008—2030 г. търсенето на изкопаеми горива в световен мащаб ще се увеличи с 40 %, особено в страните с бързоразвиваща се икономика и развиващите се страни, където емисиите на CO2 ще се увеличат с около 45 % до 2030 г.,
О. като има предвид, че политическите промени в Северна Африка и Близкия изток ясно показват, че зависимостта от изкопаеми горива, и особено от нефт, е довела до компромиси в политиката на ЕС към страни доставчици на нефт като Либия, които в дългосрочен план не са устойчиви, което спешно изисква намаляване на зависимостта от изкопаеми горива и от гледна точка на външната политика,
П. като има предвид, че на равнище преговори ЕС пое задължение да повиши своята цел за намаляване на емисиите на парникови газове на 30 %, при условие че може да се постигне международно споразумение в световен план, съгласно което всички развити държави да поемат равностойни ангажименти от гледна точка на усилието, изисквано от техните икономики, и тежестите, наложени на производствените им сектори,
Р. като има предвид, че само действията на ЕС няма да бъдат достатъчни за борбата с изменението на климата,
С. като има предвид, че някои страни с бързоразвиваща се икономика и развиващи се страни предложиха амбициозни цели след определянето на целите на ЕС през 2007 г. и 2008 г., например целта на Бразилия за намаляване на емисиите с 36—39 % спрямо емисиите при обичайната практика, целта на Мексико за намаляване с 30 % спрямо емисиите при обичайната практика, целта на Малдивските острови за въглероден неутралитет до 2020 г. и целта на Коста Рика за въглероден неутралитет до 2021 г.,
Т. като има предвид, че някои индустриализирани държави като Норвегия, Япония и Швейцария също предложиха амбициозни цели,
У. като има предвид, че в контекста на международните преговори конференцията за изменението на климата в Канкун (COP-16) миналия декември не успя да постигне осезаем напредък относно обвързващи кратко- и средносрочни ангажименти от страна на всички индустриализирани и бързоразвиващи се икономики,
Ф. като има предвид, че без споразумение в световен план и без сътрудничеството на основните причинители на емисии на CO2 (САЩ, Китай, Индия), ЕС въобще не може да повлияе успешно върху настъпващите понастоящем изменения на климата,
Х. като има предвид, че бъдещите дипломатически действия на ЕС в областта на климата, провеждани от Европейската служба за външна дейност, следва да бъдат насочени към твърд ангажимент с трети държави, изграждане на ефективни механизми за сътрудничество с международните партньори и договаряне на задължителни цели с трети държави за борба с изменението на климата,
Ц. като има предвид, че за най-добро решение на въпросите за смекчаване на последиците от изменението на климата е необходимо същевременно да се решават въпросите с емисиите на газове, различни от CO2, което би могло да бъде постигнато със съществуващите инструменти и технологии и приложено през следващото десетилетие на обществена цена, в пъти по-ниска от настоящите цени на въглерода,
1. приветства съобщението на Комисията от 2010 г., в което се заключава, че повишаването на целта до намаляване на емисиите с 30 %, което би съответствало в по-голяма степен на целта на развитите страни за намаление на емисиите на парникови газове със стойности във високата част на диапазона 25—40 % до 2020 г., би било технически осъществимо и икономически поносимо; отбелязва, че според съобщението на Комисията, озаглавено „Пътна карта за постигане до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност“ (COM(2011)112), ЕС би могъл да намали емисиите си във вътрешен план с 25 % или повече до 2020 г., като прилага изцяло целта за възобновяема енергия и за енергийна ефективност; при все това отбелязва, че пътната карта не поставя нова цел и подчертава, че трябва да се обърне внимание на икономическите и социалните последици в държавите-членки;
2. приветства пътната карта за постигане до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност, което поставя дългосрочни цели, потвърждаващи отново целта на ЕС за намаляване емисиите на парникови газове с 80—95 % до 2050 г., за да се запази изменението на климата под 2°C; отбелязва пътната карта до 2050 г., в която се заключава, че 80 % от намалението до 2050 г. трябва да бъде постигнато във вътрешен план в рамките на ЕС и че линейно намаление е разумно от икономическа гледна точка;
3. призовава Комисията да представи възможно най-скоро, преди края на 2011 г., предложения за постигане на намаление във вътрешен план с 25 % на емисиите на парникови газове до 2020 г., съответстващо на икономически ефективен път към постигане на целта за 2050 г. съгласно пътната карта до 2050 г., и да премине към обща цел от 30 % до 2020 г.;
Анализ на целта за намаляване с 20 % на емисиите от днешна гледна точка
4. подчертава, че според изследванията в областта на климата ограничаването на изменението на климата до средно 2°C не гарантира избягването на значително неблагоприятно въздействие върху климата, но надхвърлянето на промяна от 2°C вероятно ще умножи неблагоприятното въздействие и ще повиши вероятността от достигане на критично състояние в много отношения, при което равнищата на температурата започват да предизвикват освобождаването на естествено уловен въглероден диоксид от резервоари за въглерод като горите и вечните ледове и ще ограничат способността на природата да поглъща въглероден диоксид в океаните;
5. припомня, че според четвъртия доклад за оценка на Междуправителствения комитет по изменение на климата (МКИК), за да има вероятност от 50 % за ограничаване на изменението на климата до 2°C, индустриализираните държави трябва да намалят своите емисии с 25—40 % до 2020 г.; посочва, че настоящата цел на ЕС за намаляване на емисиите не съответства на неговата цел за изменение от 2°C; счита, че според констатациите на МКИК в неговия четвърти доклад за оценка и в последващи изследвания развитите страни следва до 2020 г. да намалят колективно емисиите си на парникови газове с 25—40 % под равнищата от 1990 г., а развиващите се страни следва до 2020 г. колективно да постигнат значително намаление спрямо сегашната прогноза за ръст на емисиите, а именно от порядъка на 15—30 %;
Заключения на Съвета по околна среда от 14 март 2011 г.
6. припомня, че ЕС, който генерира малко повече от 10 % от световните емисии, няма да бъде в състояние да се справи самостоятелно с изменението на климата;
7. посочва, че след създаването на стратегията „20-20-20“ през 2007 г. и приемането на законодателния пакет в областта на климата и енергетиката през 2008 г. настъпиха много положителни промени на международно равнище и някои индустриализирани страни, и което е по-забележително — страни с бързоразвиваща се икономика и развиващи се страни, предложиха амбициозни цели, които в някои области дори надхвърлят призива на Европейския съюз за евентуално международно споразумение;
8. подчертава, от друга страна, че ангажиментите, предложени към момента от трети държави, в общия случай не отговарят на необходимото и по никакъв начин не са достатъчни за постигане на целта за 2°C, поради което международните промени оправдават предприемането на междинна стъпка;
9. отбелязва, че Европейският съвет призна, че е необходимо по-нататъшно намаляване на емисиите с около 85—90 % до 2050 г. в сравнение с равнищата от 1990 г.; посочва, че следването на линейна траектория между 2009 и 2050 г. би означавало цел за 2020 г. от порядъка на 34—38 % в сравнение с равнищата от 1990 г.;
10. отново заявява, че кумулативните емисии са от решаващо значение за климатичната система; отбелязва, че дори и при постигане на целите за 2050 г. ЕС все още ще генерира приблизително двойно повече емисии на парникови газове на глава от населението спрямо въглеродния бюджет, съвместим с целта за 2°C, както и че забавянето на намаляването на емисиите значително увеличава кумулативния дял;
11. припомня, че докладът „Стърн“ показа, че е икономически най-ефективно по-голямата част от намаленията на емисиите да се осъществят в началото на периода, за който е поет ангажимент;
12. отбелязва, че алтернативните разходи от това, да не се вземат мерки сега, ще са по-високи от допълнителните 11 милиарда евро, необходими за преминаване към целта за намаление с 30 % на парниковите газове до 2020 г.;
13. подчертава, че отлагането на глобалните и европейските действия в областта на климата би довело до по-високи разходи не само за постигането на целта за 2050 г., поради блокирането на инвестиции в капитал, свързан с интензивно отделяне на въглероден диоксид, и по-бавното напредване на технологиите, но и до загуба на иновативната водеща роля на ЕС в научноизследователската дейност, създаването на работни места и предоставянето на насоки за по-екологосъобразна устойчива икономика;
14. отбелязва, че през 2009 г. равнището на емисиите в Европейския съюз е било вече със 17,3 % по-ниско от това от 1990 г., което означава, че целта от 20 % не изпраща силен сигнал на пазарните участници да инвестират в технологии, които отделят малко или не отделят CO2;
15. изразява загриженост, че настоящата липса на амбиции би могла да доведе до ниски равнища на инвестиции и сравнителен застой на европейските икономики в сравнение с тези в Азия;
16. посочва, че според анализа на Комисията от 2010 г. е възможно да има излишни до 2,4 милиарда квоти в СТЕ; изтъква, че разпоредбата, която дава възможност тези квоти да бъдат съхранени за по-късен период, е позволила поддържането на цените на въглеродните емисии; освен това счита, че стабилните правила за европейския пазар за търговия с емисии са важни за насърчаване на инвестициите и че една инициатива на Комисията да направи достъпа до регистъра безопасен и да подобри пазарната регулация, би била добре дошла;
17. признава, че инвестициите в зелени технологии зависят не само от ценовия сигнал, изпращан от пазара на въглеродни емисии, но и от прилагането на последователни политики в областта на околната среда, които имат за цел развитието на социална и по-екологосъобразна икономика като създаваща работни места алтернатива на икономическия упадък и криза; поради това заключава, че съгласно настоящата цел за намаление на емисиите с 20 % ролята, която СТЕ ще изпълнява като стимул за намаляване на емисиите и въвеждане на технологии с ниски емисии в обхванатите от схемата сектори, не може да бъде предвидена в настоящия момент с каквато и да било сигурност, тъй като обхватът на предвижданията за цената на въглеродните емисии е доста широк, като по този начин възниква риск от обвързване през следващите десетилетия с инсталации и инфраструктури с висока въглеродна интензивност;
18. отбелязва, че поради ниската цена на въглеродните емисии търговете за квоти няма да мобилизират очакваните ресурси за инвестиции в областта на климата; счита, че държавите-членки следва да насърчават ефективното използване на доходите от търгове по време на етап 3, така че да насърчат научноизследователската и развойна дейност и иновациите с оглед постигането на дългосрочни намаления в емисиите на парникови газове; изразява твърдо убеждение, че ефективната координация между държавите-членки с посредничеството на Комисията следва да даде възможност една голяма част от този доход да бъде използвана за съвместни проекти на Общността, което да позволи на ЕС да конкурира ефективно научноизследователските политики на своите конкуренти;
19. подкрепя идеята за заделяне на 1,4 милиарда квоти от СТЕ на ЕС преди 2020 г. като възможно решение за поддържане на стимулите в СТЕ и с цел гарантиране на равнището на строгост, предвидено към момента на законодателната процедура; призовава и за предлагането на търг на значителен брой квоти на равнище ЕС, за да се подпомогне механизмът за ускоряване на технологиите и за да се финансира един справедлив преходен механизъм за европейската работна сила; призовава Комисията да представи предложение как би могла да бъде организирана тази политика на практика;
Аспекти на индустриалната политика
20. подчертава, че икономическата криза доведе до съществено намаляване на промишленото производство и икономическия растеж, както и до увеличаване на безработицата, и същевременно до по-ниски емисии и намаляване на потреблението на енергия; счита, че намаляването на емисиите не следва да бъде тълкувано като знак, че ЕС е на път да изпълни общите си цели за намаляване на емисиите; отчита факта, че въпреки че инсталациите печелят от излишъка от квоти, е възможно все пак икономическата криза да е засегнала капацитета на промишлеността да инвестира в допълнителни намаления на емисиите;
21. отбелязва, че все повече държави по света вече признават възможността, предоставена от свързаните с климата и околната среда технологии, и приспособяват икономиките си по съответен начин; отбелязва в тази връзка конкурентните предизвикателства по отношение на разширяването на свързаните с околната среда технологии в новия петилетен план на Китай;
22. подчертава, че Китай е световният лидер в изграждането на паркове от ветрени генератори, че китайските и индийските производители на вятърни турбини са сред десетте водещи производители в тази област, както и че Китай и Тайван в момента произвеждат по-голямата част от фотоволтаичните панели, които се продават на международния пазар; призовава Комисията и държавите-членки да предприемат действия за насърчаване на ефективното в екологично отношение разработване и производство в ЕС на тези технологии и на нови, иновативни технологии, необходими за постигането на амбициозните цели за намаляването на емисиите на парникови газове;
Аспекти на енергийната политика
23. изразява съгласие с предположението на Комисията и на МАЕ, че всяко отлагане на инвестициите в намаляването на емисиите и в съответните технологии би довело до по-високи разходи на по-късен етап; счита, че за да бъде постигната дългосрочната цел за намаляване с 80—95 % до 2050 г., потвърдена отново от Европейския съвет на 4 февруари 2011 г., ЕС ще трябва да ускори усилията си; поради това приветства намерението на Комисията да очертае насоки за постигане на дългосрочните цели по икономически най-ефикасния и ефективен начин;
24. изразява дълбока загриженост, че ЕС не се движи с темпото, необходимо за постигане на целите за намаляване на енергопотреблението с 20 % в сравнение с предвижданията за 2020 г., което се дължи на липсата на ангажираност, амбиции и инвестиции от страна на държавите-членки и на самия ЕС; изцяло подкрепя заключенията, които следват от наскоро представените съобщения на Комисията, озаглавени „План за енергийна ефективност, 2011 г.“ и „Пътна карта за постигане до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност“, че политиките в областта на енергийната ефективност имат ключово значение за по-нататъшното намаляване на въглеродните емисии; призовава Комисията и държавите-членки да гарантират, че мерките във връзка с енергийната ефективност — по-специално що се отнася до сградите, както и отоплението и транспорта в населените места — ще получат по-голямо финансиране в рамките на следващата многогодишна финансова рамка; изразява съжаление, че не беше обърнато по-голямо внимание на енергийната ефективност при обсъждането на енергийните приоритети в рамките на Европейския съвет на 4 февруари 2011 г.;
25. насочва вниманието към факта, че настоящата цел за 20 % се основава на енергиен микс, който в някои държави включва ядрена енергия; приветства решението на Комисията да подложи ядрените електроцентрали в ЕС на стрес тестове, така че да могат да бъдат предприети необходимите мерки за гарантиране на тяхната безопасност; счита, че решението на някои държави-членки да изключат съществуващи ядрени реактори и повишените инвестиции в строежа на нови ядрени електроцентрали може да доведат до това, някои държави-членки да преразгледат националните мерки, приети за постигането на настоящата цел от 20 %;
26. приветства факта, че съгласно наскоро представените национални планове за действие по отношение на енергията от възобновяеми източници ЕС може да надхвърли целите си по отношение на енергията от възобновяеми източници за 2010 г., ако плановете за действие се приложат изцяло и бъдат подобрени инструментите за финансиране; призовава Комисията да наблюдава отблизо прилагането на тези планове и да работи в посока създаване на стабилна инвестиционна среда в периода до 2020 г. и след това и постигане на по-добро интегриране на пазара на енергията от възобновяеми източници; призовава Комисията да анализира и по целесъобразност да увеличи правно обвързващата цел по отношение на енергията от възобновяеми източници след 2020 г.;
27. призовава ЕС да положи по-големи усилия за увеличаване на дела на енергията от възобновяеми източници в електроенергийния сектор и да създаде условия за интелигентни мрежи, с цел гарантиране на все по-децентрализирано производство на енергия; подчертава, че за да бъде постигнато това, са необходими повече инвестиции в проекти за енергийна инфраструктура;
28. отбелязва, че поради редица пазарни и нормативни пречки много възможности за енергоспестяване все още не се използват в ЕС; призовава за определянето на цели по отношение на използването на енергия от възобновяеми източници, за установяването на продуктови стандарти за енергийно ефективни продукти и превозни средства и за насърчаването на възлагане на обществени поръчки, при което се отчитат екологичните аспекти;
29. посочва, че както беше подчертано в заключенията на Европейския съвет от 4 февруари 2011 г., техническите стандарти за интелигентните мрежи следва да бъдат приети най-късно до края на 2012 г.;
30. подчертава важната роля на интелигентните мрежи и интелигентните измервателни уреди за интегриране на електроенергията от различни източници, включително възобновяеми източници; приветства дейността на работната група за интелигентните измервателни уреди и стандартизационния мандат 441 от 12 март 2009 г., предоставен на CEN, CENELEC и ETSI относно разработването на отворена структура в областта на измервателните инструменти, и отправя искане към Комисията да представи различни препоръки и законодателни предложения във възможно най-кратки срокове с цел тяхното пълноценно използване, като обърне специално внимание на изготвянето на стандарти и на потенциала на интелигентните измервателни уреди за спестяване на енергия; отново призовава да се определи като политическа цел оборудването на 50 % от домакинствата в Европа с интелигентни измервателни уреди до 2015 г.
Резолюция на Европейския парламент от 5 май 2010 г. относно определянето на нова програма за цифровите технологии за Европа: от i2010 до digital.eu ( 2009/2225(INI) ). ;
31. подчертава неотложната необходимост от приспособяване на политиката за стандартизация на ИКТ към тенденциите на пазара, изискващи оперативна съвместимост, което ще спомогне за ускоряване на работата по техническите стандарти за електрически автомобили и интелигентни мрежи и измервателни уреди, с цел нейното завършване до 2012 г.;
32. подчертава, че ИКТ биха могли да подобрят автомобилния транспорт и да допринесат за улесняване на използването на по-сигурни, по-интелигентни и по-екологосъобразни автомобили в Европа; подчертава ролята на програмата в областта на цифровите технологии, която следва да отдаде приоритет на екологичния потенциал на интелигентните автомобили и интелигентните пътища, както и на пилотни проекти в научноизследователската и развойната дейност за V2V- и V2R-устройства;
33. отбелязва, че ускоряването на процедурите за издаване на разрешителни и намирането на нови начини за финансиране за нови и, по-специално, енергийно ефективни и иновативни инфраструктурни проекти е предварително условие, за да може европейските цели в областта на енергетиката и климата да бъдат постигнати в съответствие с графика; подчертава, че новите инфраструктурни проекти в областта на енергетиката трябва да съответстват на дългосрочните политики на ЕС в областта на енергетиката и на климата;
34. приветства споразумението относно използването на неразпределени средства от Европейската програма за възстановяване (енергийни проекти) за създаването на специален финансов инструмент за подпомагане на инициативи в областта на устойчивата енергия на местно и регионално равнище; призовава за строг мониторинг на този инструмент, за да се прецени дали този вид финансиране може да служи като модел за бъдещи инструменти за финансиране на устойчиви и свързани с ниско равнище на въглеродни емисии инвестиции;
Аспекти на научните изследвания и иновациите
35. посочва, че политическата цел за разходи за научноизследователска дейност в рамките на стратегията „Европа 2020“ в размер на 3 % от БВП се състои от дял на разходите на частния (2 %) и на публичния сектор (1 %); отбелязва, че все още съществуват специфични проблеми при постигането на целта за 3 %, по-специално в областта на разходите за научноизследователска дейност на частния сектор; посочва, че липсата на ангажимент в областта на финансирането на научноизследователската дейност възпрепятства разработването на благоприятни за климата технологии с висока степен на енергийна ефективност;
Възможности и инструменти за преминаване отвъд целта за 20%
36. припомня, че според анализите на Комисията преминаването към цел за 30 % намаляване на емисиите с усилия за 25 % във вътрешен план за момента представлява нарастване с 11 милиарда евро спрямо прогнозите от 2008 г. за абсолютната стойност на разходите за пакета от мерки в областта на климата и енергетиката до 2020 г.; отбелязва оценката на Комисията, че това ще повиши цената на въглеродните емисии в рамките на СТЕ на ЕС до около 30 евро за тон CO2, т.е. близо до равнището, определено като необходимо за постигане на целта от 20% през 2008 г.;
37. подчертава, че, за да се постигне цел за намаляване с 30 % на емисиите на парникови газове до 2020 г., е необходима висока и стабилна цена на въглеродните емисии, за да стимулира инвестициите в технологии с ниски въглеродни емисии;
38. припомня Съвместната декларация на ръководителите на водещите европейски дружества за комунални услуги, които призовават ЕС да се придвижи към национална цел за намаляване на емисиите с 25 % от февруари 2011 г. и Съвместната декларация на предприятията от октомври 2011 г., в която се призовава за цел за намаляване с 30 % през 2020 г.; по този начин по-голямата част от европейската промишленост казва, че сега е моментът да се действа и да се премине отвъд целта за намаление с 20 % през 2020 г.;
39. признава, че икономическата криза намали способността на икономиката на ЕС да инвестира в технологии с ниски въглеродни емисии;
40. призовава за прилагането на общ принцип, според който ЕС трябва да следва най-ефективния в икономическо отношение път за намаляване на емисиите на CO2, като същевременно се подкрепя навременно разгръщане на обещаващите иновативни технологии и инвестиции, които са в съответствие с дългосрочните цели на ЕС в областта на климата; счита, че при прилагането на този принцип трябва да се спазва принципът на субсидиарност;
41. подчертава, че е необходима една всеобхватна гама от мерки, като например стимули за допълнителни инвестиции, финансова политика, ориентирана към растеж, и обществени поръчки, за да се гарантира, че икономическият растеж и намаляването на безработицата и емисиите на парникови газове се подпомагат взаимно; насочва вниманието към Директива 2003/96/EО на Съвета за данъчното облагане на енергийните продукти и електроенергията, която вече предвижда определени изключения или намалявания в данъчното равнище; наред с другото, поради съображения за конкурентоспособност или във връзка с околната среда;
42. призовава Комисията редовно да анализира и да гарантира, че икономически ефективното разпределяне на допълнителните усилия между участващите в ЕТС отрасли и останалите отрасли остава в същия вид, в който присъства в пакета от мерки в областта на климата; поради това призовава държавите-членки да повишат усилията си за иновативни инвестиции и прилагане на разпоредбите на действащите директиви в областта на енергоспестяването, за да постигнат по-амбициозни цели;
43. изразява съгласие с анализа на Комисията, според който преминаването към цел от 30 % намаляване на емисиите с икономическо ефективно разпределяне на усилията между участващите в СТЕ отрасли и останалите отрасли, както и 25 % вътрешни усилия (останалите чрез компенсации) би означавало намаляване на горната граница за СТЕ с 1,4 милиарда квоти;
44. отбелязва възможността за осъществяване на промяната в СТЕ чрез отмяна на квоти, вече определени за продажба на търг; подчертава обаче, че една стабилна и предвидима СТЕ на ЕС е от съществено значение за решенията за инвестиции; освен това отбелязва, че тази възможност евентуално ще изисква съгласуване чрез преразглеждане на Директивата за търговия с емисии;
45. призовава СТЕ на ЕС да гарантира дългосрочната сигурност на инвестициите и да предоставя гъвкави механизми в случай на икономически спад (например за избягване на разпределянето на прекалено голямо количество квоти);
46 подчертава необходимостта от ограничаване на емисиите на CO2 в транспортния сектор чрез осигуряването на стандартизирана европейска инфраструктура за електрически превозни средства и повече стимули за използването на устойчиви биогорива от второ поколение като алтернатива на изкопаемите горива; призовава за повишаване на използването на обществения транспорт;
47. признава, че някои от най-ефективните в икономическо отношение възможности за намаляване на емисиите са в държавите-членки, които в момента са под средното за ЕС равнище на БВП на глава от населението, както и че вероятно ще бъде необходима държавна намеса за улесняване на финансирането на първоначалните инвестиции, за да се постигне намаляване в секторите извън СТЕ; подчертава необходимостта от преразглеждане на финансовите механизми на ЕС, за да се предизвика икономически ефективно намаляване на емисиите на парникови газове в ЕС;
48. счита, че следва да има и механизми за обществено финансиране с цел улесняване на прехода към по-чист енергиен микс в държавите-членки; това финансиране следва да зависи от един истински, доказуем преход към значително по-малко замърсяващо производство на енергия;
49. подчертава необходимостта от разработване на политическа структура, която да превръща политиката в областта на климата във възможност, а не заплаха за промишлеността, както и че политиката в областта на климата е неразделна част от политиката за ефективното използване на ресурсите и иновации;
50. отбелязва, че подобряването на ефективността на ресурсите и намаляването на зависимостта от суровините ще доведе до значителни ползи за енергийната ефективност и до по-ниски емисии на CO2;
51. подчертава още веднъж, че по-специално подобренията по отношение на енергийната ефективност и ефективното използване на ресурсите предлагат значителен потенциал за отрицателни разходи за намаляване на емисиите и че следователно съществуват множество мерки за защита на климата, които се изплащат сами единствено благодарение на ниските енергийни разходи, свързани с тях; призовава за ускоряване приемането на амбициозни мерки за прилагане в рамките на Директивата за екодизайна, както и за гарантиране на динамично преразглеждане на минималните изисквания; призовава Комисията да преразгледа методологията и Директивата да позволява залагането на изисквания, които да се приближават или да бъдат на равнището на настоящите най-добри налични техники, като се следва максималистичен („top-runner“) подход; подчертава освен това, че трябва да се разработи комуникационна стратегия за предоставяне на цялостна информация на предприятията и потребителите;
52. призовава за специфични цели, които да не са свързани със СТЕ или споделянето на усилия, за земеползването, промените в земеползването и горското стопанство (LULUCF) в ЕС, които да гарантират постоянния характер на намаляването на емисиите и екологосъобразността на приноса на сектора към намаляването на емисиите, както и точен мониторинг и отчитане; призовава Комисията да изясни допълнително въздействието на емисиите от земеползването, промените в земеползването и горското стопанство (LULUCF) в ЕС и ангажиментите на държавите-членки във връзка с парниковите газове и да представи доклад по този въпрос пред Парламента, като част от подготовката за COP17 в Дърбан през ноември 2011 г.;
53. подчертава потенциала на селското стопанство да допринесе значително за мерките срещу изменението на климата, и по-специално потенциала на използването на селскостопанските отпадъци за производство на устойчива енергия, като по този начин се създава допълнителен източник на приходи за земеделските стопани; счита, че бъдещата ОСП следва да бъде инструмент за подпомагане на държавите-членки да постигнат целите в областта на околната среда и изменението на климата и че тя следва да помогне на земеделските стопани да извлекат ползите, които предлага екологосъобразният растеж; счита, че екологосъобразният компонент на ОСП трябва да бъде част от условията за преките плащания в рамките на първия стълб, за да се избегнат сложни административни процедури, да се гарантира, че се стимулират ангажиментите на земеделските стопани по отношение на околната среда, и да се осигури еднаквото прилагане във всички държави-членки;
54. счита, че е извънредно важно инструментите на селскостопанската политика на ЕС да включват стимули за намаляване на въздействието на селското стопанство върху климата, включително чрез подкрепа в рамките на първия стълб;
55. признава загубата на потенциални приходи от излишъка от предписани емисионни единици (AAU) през първия период на ангажимент по Протокола от Киото, с цел защита на целостта на околната среда в климатичния режим след 2013 г., и призовава това да бъде разгледано в контекста на бъдещата финансова рамка;
56. призовава Комисията и държавите-членки да гарантират отделянето на всички постъпления от продажбата на търг на кредити по СТЕ на ЕС за допълнителни инвестиции в мерки за смекчаване и приспособяване и ефективното им използване за подобряване на енергийната ефективност и ефективното използване на ресурсите в обществото, по-специално в засегнатите сектори на промишлеността и енергетиката, вместо да бъдат изтегляни в общия бюджет на държавите-членки;
57. отново потвърждава, че поне 50 % от приходите от търговете следва да бъдат реинвестирани в иновативни и устойчиви технологии;
58. настоятелно призовава Комисията активно да следи изразходването на постъпленията от търгове от държавите-членки и да представя ежегодно доклад по този въпрос пред Парламента;
59. счита, че за да се намалят емисиите в глобален мащаб, СТЕ ще бъде изцяло ефективен инструмент, ако бъде приета от всички основни световни икономики и подкрепена от други инструменти (като доброволни споразумения, данъчни мерки и т.н.), които да се разгледат на основата на национални приоритети и капацитет;
60. повтаря, че е жизненоважно да се преодолее разликата между доброволното естество на международните ангажименти, поети от държави извън ЕС, и признаването на правнообвързваща международна система;
61. отчита, че съобщението на Комисията относно пътна карта за постигане до 2050 г. на икономика с ниска въглеродна интензивност подчертава необходимостта да се продължи да се следи внимателно рискът от изместване на въглеродни емисии, за да се гарантират равни условия;
62. отново заявява, че целите на ЕС за намаляване на емисиите трябва да бъдат постигнати предимно в рамките на ЕС; припомня, че използването на международни компенсации замества инвестирането в икономиката на ЕС и забавя вътрешното намаляване в рамките на ЕС; призовава Комисията и държавите-членки да допълнят настоящата система на директно отчитане на емисиите въз основа на производството с отчитане, основано на потреблението, като анализират дали емисиите действително са намалени, а не са били изнесени; призовава Комисията да представи предложение, тъй като промяната в поведението на потребителите и ефективното използване на ресурсите са истинският отговор за смекчаване на изменението на климата.
63. отчита, че според заключенията на Съвета от 14 март 2011 г. държавите членки са потвърдили отново важността на това да се гарантира, че съществуващите гъвкави механизми ще продължат да действат, като същевременно бъдат подобрявани, както и да се създадат нови отраслови или други пазарни механизми от по-голям мащаб на конференцията в Дърбан по въпросите на климата, с цел да се повиши икономическата ефективност на дейностите по смекчаване на последиците от изменението на климата и тези дейности да бъдат насърчени, като същевременно се допринася за устойчивото развитие;
64. призовава за допълнителни критерии за качество за използване на международни компенсации в рамките на ЕС чрез въвеждането на строги стандарти за качество на проектите, гарантиращи зачитането на правата на човека и надеждни, подлежащи на удостоверяване и реални допълнителни намаления на емисиите, които също така подкрепят устойчивото развитие в развиващите се страни;
65. призовава Комисията незабавно да предложи как Съюзът най-добре може да допълни действията си за смекчаване на изменението на климата с усилия за намаляване на газове, различни от CO2, като например HFC, които са най-бързо нарастващият свързан с климата замърсител в света, и HFC23; призовава Комисията да насърчи инициативата за включване на производството на HFC в Монреалския протокол и да сключи двустранни споразумения с трети държави за ограничаване на HFC23 с оглед на постепенното прекратяване на производството на газове, различни от CO2, и ограничаване на HFC-23 по икономически ефективен начин на обществена цена от многократно по-нисък порядък спрямо настоящите цени на въглеродните емисии;
66. призовава Комисията в контекста на нейните действия за смекчаване на въздействието от изменението на климата да разработи регулаторни стратегии за бързи действия с цел ускоряване на постепенното премахване на хидрохлорофлуоро-водороди (HCFC) и за събиране и унищожаване на съдържащите се в изхвърлени продукти и уреди парникови газове, които разрушават стратосферния озон;
67. призовава Комисията в контекста на нейните действия за смекчаване на въздействието от изменението на климата да разработи регулаторни стратегии за бързи действия д цел намаляване на емисиите на сажди, като дава приоритет на емисиите, засягащи регионите със сняг и лед, включително Арктика;
68. призовава Комисията в контекста на нейните действия за смекчаване на въздействието от изменението на климата да разработи регулаторни стратегии за бързи действия с цел намаляване на замърсяващите газове, които водят до образуване на тропосферен (в долните слоеве на атмосферата) озон, който един от важните парникови газове;
Мерки в областта на енергетиката
69. призовава енергийната ефективност да бъде приоритет при бъдещи мерки в рамките на политиката в областта на климата; отчита факта, че съгласно пътната карта на Комисията за 2050 г., ако ЕС осъществи настоящите си политики и, по-специално, постигне целта от 20 % в областта на енергийната ефективност до 2020 г., това ще му позволи да намали емисиите си във вътрешен план с 25 % или повече до 2020 г.; отбелязва, че съгласно анализа на Комисията това равнище на намаляване ще остане в рамките на икономически ефективната стратегия за постигане на дългосрочната цел за намаляване на емисиите на парникови газове с 80-95 % спрямо равнищата от 1990 г. и че един не толкова амбициозен подход би довел до значително по-високи общи разходи за целия период;
70. подчертава, че последните събития на международно равнище ясно показват, че е по-наложително от всякога да се изпълни целта от 20 % по отношение на енергийната ефективност; предлага целта да бъде постигната с помощта на комбинация от инструменти, включващи европейски и национални мерки, като данъчни стимули, заеми при специални благоприятни условия, непреки субсидии, изменения в наемните правоотношения, насоки във връзка с публичните покани за участие в търгове и определянето на стандарти; отново отправя своя призив за задължителни цели в областта на енергийната ефективност за държавите-членки и призовава целта от 20 % да се отрази възможно най-бързо чрез поставянето на цели за държавите-членки, които да бъдат определени по правнообвързващ начин; признава, че съгласно принципа на субсидиарност държавите-членки трябва все пак да получат свобода на действие при избора на средства, които ще използват;
71. призовава Комисията да създаде ефективна правна рамка, за да гарантира, че държавите-членки изпълняват изцяло своите ангажименти по отношение на целта за енергоспестяване до 2020 г., като въведе изискването, че националните планове за действие в областта на енергийната ефективност трябва да бъдат одобрени от Комисията, или чрез други мерки; призовава Комисията да улеснява и наблюдава прилагането на националните планове за действие в областта на енергийната ефективност и да предвиди, когато е необходимо, процедури за нарушение в случай на неизпълнение; в тази връзка отново припомня своята резолюция от 15 декември 2010 г. относно преразглеждането на плана за действие относно енергийната ефективност
Приети текстове, P7_TA-PROV(2010)0485 . ;,
72. подчертава, че енергоспестяването, постигнато чрез подобрена енергийна ефективност, предлага най-ефективните в икономическо отношение средства за постигане на допълнително намаляване на CO2; насочва вниманието към неизползвания потенциал в области като енергийна ефективност на сградите през жизнения им цикъл, по-специално на съществуващите сгради, транспортния сектор (включително въздушния транспорт), възлагането на обществени поръчки, производството на енергоемки продукти и производството, преобразуването и преноса на енергия, включително централни отоплителни или охладителни системи; отново заявява, че предприемането на конкретни мерки в тези области е от основно значение и насочване вниманието към съответните предложения, включени в докладите „Bendtsen“ и „Kolarska-Bobińska“; настоятелно призовава за прилагането на мерки за енергоспестяване преди всичко на национално, регионално и местно равнище, както и за разработването на комуникационна стратегия за проектите на равнище ЕС, така че да се предоставя пълна информация както на предприятията, така и на потребителите; подчертава големия потенциал на въвеждането на схема за задължения за енергоспестяване, предложена в Плана за енергийна ефективност на Комисията, която вече има положителен ефект в някои държави-членки;
73. обръща внимание на потенциала на МСП за енергоспестяване, тъй като понастоящем само 24 % от европейските МСП активно прилагат мерки за намаляване на въздействието си върху околната среда; подчертава, че въпреки че има поне един финансов консултант на разположение за всяко МСП, те не получават съвети относно енергоспестяването и енергийната ефективност и ще имат нужда и от съдействието на експерт по въпросите на околната среда и енергетиката;
74. посочва, че според Комисията остават почти 8 милиарда евро от фондовете на ЕС, предназначени за енергийната ефективност, които не са поискани; приветства, следователно, намерението на Комисията да улесни и насърчи използването на структурните фондове за проекти за ремонт на сгради, свързани с потреблението на енергия; очаква конкретни инициативи, включително относно разпоредбите във връзка с финансирането;
75. подчертава, че приемането на по-строги цели на ЕС в областта на климата ще бъде свързано със значително повишаване на усилията и инвестициите по отношение на разработването и бързото внедряване на устойчиви технологии с ниски въглеродни емисии, интелигентни мрежи и научни изследвания в областта на енергетиката; счита, че е от решаващо значение да се осигури необходимото финансиране за плана за SET след 2013 г.; подчертава, че стратегия в областта на енергетиката, насочена към изпълнение на цели по отношение на климата, надхвърлящи 20 %, трябва да се основава на всички енергийни технологии, които са благоприятни за климата;
76. отбелязва, че Комисията установи необходимост от инвестиции в размер на 1 трилион евро в мощности за производство на енергия и за модернизиране на инфраструктурата за пренос на енергия и енергоразпределение в ЕС до 2020 г., като финансирането трябва да бъде осигурено основно посредством тарифите за енергия; призовава тези инвестиции да бъдат осъществени с оглед на завършването на взаимосвързан вътрешен пазар на енергия, гарантиращ сигурността на доставките, подобряване на внедряването на възобновяеми енергийни източници в европейската енергийна система, като същевременно се отчитат спецификите на енергийния микс на всяка държава, повишава се енергийната ефективност и се дава възможност на потребителите да ползват предимствата на новите технологии; подчертава обаче, че при набирането на необходимите финансови средства трябва да преобладава принципът „замърсителят плаща“, като надлежно се отчитат потребностите на потребителите с ниски доходи, страдащи от енергийна бедност; подчертава необходимостта от междусистемни връзки между държавите-членки с цел пълноценно използване на направените в редица държави мащабни инвестиции, по-специално във възобновяеми източници на енергия;
77. счита, че затварянето на атомни електроцентрали ще доведе до увеличаване на емисиите на парникови газове; признава, че този елемент следва да се вземе предвид при анализа на възможните варианти за преминаване към намаляване с над 20 % на емисиите на парникови газове;
78. счита, че за да гарантира дългосрочни инвестиции в енергия от възобновяеми източници, ЕС следва да приеме курс към обвързващи цели за енергия от възобновяеми източници след 2020 г.; призовава Комисията да представи предложения за определянето на такива цели;
Мерки в областта на промишлената политика
79. отчита факта, че в съобщението на Комисията за пътната карта за постигане до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност се подчертава необходимостта от запазване на конкурентоспособността на европейската промишленост (т.е. прилагането на икономически ефективен подход за максимално увеличаване на ползите за производството в ЕС и максимално увеличаване на ползите за ЕС).
80. счита, че секторните подходи, заедно с общи за цялата икономика горни граници, в индустриализираните държави могат да допринесат за съчетаване на действия в областта на климата с конкурентоспособност и икономически растеж; подчертава значението на приемането на глобален хоризонтален секторен подход към промишлените емисии като добавена стойност във връзка с международните преговори и целите на ЕС по отношение на CO2;
81. счита, че интегрирането на секторни подходи в схемата за търговия с емисии на ЕС ще увеличи цялостната икономическа ефективност във всички участващи държави; подчертава, че си заслужава да се разгледат ползите от разширяване на обхвата на секторните подходи, така че да се включат допълнителни сектори и държави;
82. отчита нарастващото внимание към технологиите за улавяне и съхранение на въглероден диоксид, като преходен етап по пътя към електроснабдяване в дългосрочен план без използване на изкопаеми горива, за намаляване на емисиите на СО2, и то не само в сектора на енергетиката, като същевременно отбелязва, че за да бъде икономически осъществимо, инвестирането в технологиите за улавяне и съхранение на въглероден диоксид ще изисква много по-високи цени на въглеродните емисии в сравнение с настоящите равнища; подчертава, че за изчерпателна оценка на възможните проекти за улавяне и съхранение на въглероден диоксид е необходимо приемане от страна на обществото; подчертава факта, че според пътната карта за улавяне и съхранение на СО2 на Международната агенция по енергетика през 2030 г. половината от проектите в тази област ще бъдат в промишления производствен сектор; посочва, че изпълнението на критериите, на които новите електроцентрали, захранвани с въглища, трябва да отговарят в съответствие с пакета мерки в областта на климата и енергетиката относно улавянето и съхранението на въглероден диоксид, следва да бъде предварително условие за започване на строеж на електроцентрали, захранвани с газ; посочва, че прилагането на тези технологии не следва да води до намаляване на конкурентоспособността на европейската промишленост;
83. отбелязва, че що се отнася до бъдещето на антрацитните и лигнитните въглища, технологиите за улавяне и съхраняване на въглероден диоксид не следва да се считат за единствената възможност за запазване на използването на въглища в икономиката на ЕС и че други нискоемисионни въглищни технологии следва също така да се разработват и въвеждат;
Мерки в областта на научните изследвания и иновациите
84. подчертава, че разработването и внедряването на революционни технологии е от ключово значение в борбата срещу изменението на климата и същевременно за това да бъдат убедени партньорите на ЕС по целия свят, че намаляването на емисиите е осъществимо, без да води до загуба на конкурентоспособност и работни места; счита, че е от съществено значение Европа да играе водеща роля, например чрез съществено увеличаване на разходите за научни изследвания в областта на благоприятните за климата и енергийно ефективни промишлени технологии в контекста на Рамковата програма за научни изследвания и иновации, която следва да бъде надлежно приведена в съответствие със стратегическите енергийни технологии, предвидени в плана за SET; освен това призовава регионални и кохезионни фондове да бъдат предоставяни за подобряване на енергийната ефективност в строителния сектор и в битовото потребление, за да се подкрепи новаторството, както и за програми за учене през целия живот; подчертава необходимостта Европа да поеме водеща роля в научните изследвания, свързани с технологии в областта на климата и енергийната ефективност, и да развие тясно научно сътрудничество в тази сфера с международните партньори като държавите от групата БРИК (Бразилия, Русия, Индия и Китай) и САЩ;
85. счита за особено важна координацията между европейските механизми за патентна закрила в областта на енергоспестяването и възобновяемите енергийни източници с цел улесняване на достъпа до ценна интелектуална собственост, която остава неизползвана; подчертава необходимостта от ускоряване на процеса на създаване на планирания европейски патент като приоритетен въпрос в областта на енергоспестяването и възобновяемите енергийни източници;
86. счита, че улеснявайки прехода към икономика с ниски въглеродни емисии и отваряйки път към глобален пазар на въглеродни емисии, секторните подходи, съчетани с общи за цялата икономика тавани в индустриализираните страни, могат също да се окажат част от международната рамка за действие в областта на климата след 2012 г.;
87. приветства намерението на Комисията да ориентира политиките в областта на климата към цели с дългосрочна перспектива и подкрепя идеята за междинни цели, например за 2030 г.; изразява убеждението, че едни реалистични средно- и дългосрочни цели осигуряват по-ясни стимули за инвеститорите да правят устойчиви инвестиции;
88. посочва, че е необходимо ЕС да увеличи усилията си от 2020 г. нататък и в това отношение може да е от значение например да се посочи междинна цел за 2030 г.; призовава Комисията да разработи специални инструменти за постигането на тези цели по икономически най-ефективния начин;
Допълнителни ползи и въздействие
89. изразява убеждение, че предимството на по-ранното действие допринася за значителни дългосрочни ползи за конкурентоспособността на Европа чрез формиране на съответните очаквания и поддържане на силна позиция на бързоразвиващия се световен пазар на чисти технологии;
90. отбелязва заключенията от проучването „Нов път за растеж на Европа“, поръчано от германското федерално министерство на околната среда, в което се твърди, че повишаването на целта на ЕС за намаляване на СО2 до 30 % би могло до 2020 г. да увеличава темпа на растеж на европейската икономика с до 0,6 % на година, да създаде до 6 милиона работни места и да даде значителен тласък на европейските инвестиции;
91. отбелязва, че в европейските еко-индустрии са заети приблизително 3,4 милиона души (еквивалент на пълно работно време); посочва, че съгласно неотдавнашни проучвания увеличаването на целта на ЕС по отношение на климата до 30 % би могло да създаде до 6 милиона допълнителни работни места в Европа, при условие че приходите от търгове или данъци върху емисиите на въглероден диоксид се използват рационално; признава ефектите върху създаването на работни места и конкурентоспособността, свързани с прехода към нисковъглеродна икономика в дългосрочен план, но същевременно отбелязва, че следва да се полагат усилия за използване на публичните субсидии по оптимално ефективен начин;
92. отбелязва, че при анализа от страна на ЕС на вариантите за намаляване на емисиите на парникови газове, въпросът е не как да се създадат повече „зелени работни места“ чрез субсидиране на неефикасни (след отчитане на цената на въглерода) инсталации за енергия от възобновяеми източници, а как да се създадат „защитими“ работни места, които ще устоят на изпитанието на конкуренцията от бързоразвиващите се глобални фактори; заявява, че в случаите, когато съответното оборудване за някои възобновяеми източници в нарастваща степен се произвежда в Китай и Индия, Европа следва да инвестира повече и веднага в енергийна ефективност, която ще заздрави местните икономики, като подкрепи съществуващите работни места, които не могат да изтекат към трети държави с по-ниски производствени разходи;
93. изразява съгласие с текста от пътната карта на Европейската комисия за преминаване през 2050 г. към конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност, който гласи, че „създаването и запазването на работните места ще зависи от способността на ЕС да поеме водеща роля при разработването на нови нисковъглеродни технологии чрез по-добро образование, обучение, програми за насърчаване приемането на новите технологии, научно-техническа и развойна дейност и предприемачество, както и благоприятни икономически условия за инвестиции“;
94. отбелязва липсата на подробна оценка на въздействието върху заетостта, свързано с преминаването към икономика с ниска въглеродна интензивност, което би включвало предимно преход на работни места от едни сектори в други, и необходимостта да се посочат по-точно „печелившите“ и „губещите“ от подобен преход;
95. счита, че преминаването към по-амбициозна цел по отношение на климата може да има положително въздействие върху създаването на работни места, и призовава Комисията да вземе подходящи мерки, наред с другото, посредством структурните фондове или фонда за приспособяване към глобализацията, за улесняване на структурните промени и на преквалификацията на работната сила в общностите с мащабни загуби на високовъглеродна заетост, както и за да се гарантира, че новите сектори на растеж имат достатъчен достъп до подходящо квалифицирани работници;
96. подчертава размера на допълнителните ползи, свързани с подобряването на качеството на въздуха, оценявани от Комисията на стойност между 6,3 милиарда евро и 22 милиарда евро годишно през 2020 г., без да се смятат допълнителните ползи, свързани с намалените разходи поради заболеваемост; отбелязва, че съгласно допълващи анализи, допълнителните ползи във връзка със здравето и замърсяването на въздуха от преминаване към цел от 30 % нарастват до стойност между 6,3 и 35,8 милиарда евро, като по-високите стойности се постигат, ако усилията за намаляване се полагат във вътрешен план;
97. насочва вниманието към факта, че в допълнение към разработването на нови технологии във връзка с климата, от решително значение е тяхното разпространяване; призовава Комисията да предприеме действия и в тази област, например чрез създаване на нови условия за финансиране;
98. отбелязва, че въпреки временния спад в потреблението на енергия през 2009 г., в бъдеще с възстановяването на икономиките на държавите-членки ще се използва повече енергия, така че зависимостта от вноса на енергия ще продължи да нараства;
99. отбелязва, че според извършената от Комисията оценка определянето на по-висока цел за намаляване на емисиите би довело до намаляване на вноса на нефт и природен газ, чийто размер може да достигне 40 милиарда евро до 2020 г., при предполагаема цена на нефта от 88 USD за барел през 2020 г.; приветства факта, че по този начин зависимостта на ЕС от вноса на енергия може да бъде намалена с до 56%; счита, че това допускане за цената на петрола е вероятно да се окаже много консервативно, тъй като Международната агенция по енергетика прогнозира през 2010 г. цена на петрола от 108 USD до 2020 г.;
100. отчита факта, че макар и да служи като стимул за разработването на технологии с ниски въглеродни емисии, приемането на по-строга цел за намаляване на емисиите в рамките на схемата за търговия с емисии би довело до допълнително нарастване на цените на електроенергията и – при отсъствие на амбициозни мерки в областта на енергийната ефективност – на разходите за електроенергия, което би представлявало значителен проблем за отделните сектори в ЕС и за потребителите; счита, че в съответствие с неотдавнашните проучвания на Евробарометър стабилните и сигурни цени на енергията са въпрос от основно значение за обществеността; посочва, че Директивата за търговия с емисии позволява на държавите-членки да компенсират по-високите цени на електроенергията за енергоемките отрасли чрез предоставяне на държавни помощи;
101. подчертава, че допълнителните ползи от намаляване на емисиите възникват по-специално, ако това намаляване е постигнато в рамките на ЕС и когато сериозно се набляга на повишаването на инвестициите в енергийна ефективност в краткосрочен и средносрочен план;
102. отново заявява, че целите на ЕС за намаляване на емисиите трябва да бъдат постигнати предимно в рамките на ЕС; отново заявява, че разходите, свързани с намаляването на емисиите, представляват инвестиция в икономиката на ЕС; припомня своето одобрение за становището, че следва да се търсят секторни механизми за по-напредналите развиващи се страни за периода след 2012 г., докато МЧР следва да останат на разположение на най-слабо развитите държави; призовава всякакви нови международни секторни механизми за офсет кредитиране да гарантират екологичната цялостност и да включват ползи за климата, надхвърлящи отклонение от 15-30% от обичайното равнище;
103. счита, че преминаването към цел по отношение на климата от 30 % за 2020 г. и установяването на дългосрочни цели би възстановило и подсилило стимулите за новаторство;
104. подчертава, че благоприятните за климата иновации в Европа са необходими за запазване на силни позиции на бързо разрастващия се световен пазар за технологии с ниски емисии на СО2 и че това би позволило на ЕС да бъде по-конкурентоспособен по отношение на по-големи пазарни участници; подчертава необходимостта от осигуряване на внедряването на пазара на новаторските достижения в Европа и търговията с тях; във връзка с това счита, че следва да са налице подходящи финансови инструменти за подпомагане въвеждането на успешни технологии на пазара на ЕС; предупреждава за рисковете, свързани с „изтичането на зелени работни места“, тъй като забавянето на създаването на приобщаваща и устойчива европейска икономика ще отклонява инвестициите и работните места в „зелените“ сектори към други региони;
105. изразява загриженост поради факта, че изместването на иновациите в областта на устойчивите технологии от Европа към други части на света вече е налице, което може да превърне Европа в нетен вносител на тези технологии и на съответните готови продукти; заявява, че според наскоро проведени проучвания от общо 50 дружества, посочени като лидери в чистите технологии, 24 са базирани в Азия, 22 в Съединените щати, три в Европа и едно в Канада; подчертава, че според барометъра на Ernst & Young за 2010 г. Китай и САЩ са най-привлекателните региони в света за разработването на възобновяеми източници на енергия;
106. подчертава потенциалното нарастване на европейската конкурентоспособност благодарение на иновациите и увеличаването на инвестиции, което може да бъде резултат от преход към устойчива икономика; подчертава факта, че полагането на по-големи усилия за смекчаване на въздействието от страна на ЕС би довело до предимство по отношение на разходите за международните конкуренти на ЕС в редица сектори и същевременно до конкурентни маржове за предприятията от ЕС в областта на климатичните технологии; счита, че за конкурентите на ЕС в съответните сектори подписването на международно споразумение би означало да се откажат от предимствата по отношение на разходите, докато конкурентният марж за ЕС вероятно ще остане непроменен;
107. подчертава, че европейската политика за смекчаване на въздействието е ефективна в насърчаването на по-екологично преструктуриране на производствената система;
108. подчертава необходимостта ЕС и държавите-членки да включат политиките по отношение на климата, енергетиката, промишлеността и технологиите в органична и всеобхватна рамка; в тази рамка всички икономически и социални участници ще трябва да изпълнят своята роля, като усилия следва да се изискват не само от промишления сектор (и по-специално от секторите в СТЕ), а и от други сектори като транспорта и строителството и от гражданското общество като цяло;
109. счита, че съобщението на Комисията относно пътна карта за постигане до 2050 г. на икономика с ниска въглеродна интензивност подчертава, че разработването на варианти на политиките по сектори ще трябва бъде по-задълбочено по отношение на разходите, компромисите и несигурността
Пътна карта за 2050 г. стр. 6 ;
110. заключава, че увеличаването на целта до 30% би донесло ползи за гражданите на ЕС и европейската икономика, ако и когато условията позволяват това, и по-специално в случай на споразумение в световен мащаб;
Оценка на риска от изместване на въглеродните емисии
111. отбелязва, че Комисията призна изцяло, че най-добрата защита срещу риска от изместването на въглеродни емисии ще бъдат ефективни действия в световен мащаб
COM(2011)0112 , стр. 9 и че трябва да продължим да бъдем бдителни, за да поддържаме силна промишлена база в Европа
COM(2011)0112 , стр. 9 .
112. отбелязва, че е възможно в края на втория период на СТЕ през 2012 г. някои инсталации в енергоемките отрасли да се окажат с неизползвани квоти, които могат да бъдат прехвърлени в периода 2013—2020 г., което ще облекчи въздействието от установените референтни стойности за търговията с емисии след 2012 г;
113. отбелязва загрижеността относно изместването на въглеродни емисии в рамките на настоящата СТЕ, като същевременно неизползваните безплатно предоставени квоти бяха използвани за генериране на приходи от енергоемките сектори;
114. признава, че тежестта за секторите, обхванати от ЕТС на ЕС, ще нарасне през периода 2013–2020 г. в резултат на решението на Комисията за сравнително оценяване, междуотрасловия коефициент на корекция и поради по-високите цени на електроенергията;
115. отбелязва, че инсталациите, представляващи огромното мнозинство от емисиите извън сектора на електропроизводството, обхванати от СТЕ, са получили безплатни квоти до определен предел за всеки продукт, възлизащ на 10% от стойностите на най-ефикасните инсталации на европейско равнище, на основата на високите равнища на производство преди рецесията за целия период до 2020 г.;
116. посочва, че съгласно предложените разпоредби за сравнително оценяване част от сертификатите за емисии все пак ще трябва да бъдат закупени от промишлените инсталации, които няма да спазят референтните стойности, което ще доведе до разходи за дружествата от ЕС, изправени пред международната конкуренция, с каквито техните световни конкуренти не трябва да се справят; отбелязва, че благодарение на гъвкавата структура на схемата за търговия с емисии дружествата ще могат да пренасят неизползвани квоти от втората в третата фаза;
117. счита, че сравнителното оценяване на СТЕ следва също да взема предвид какви енергийни ресурси са налични в дадена държава-членка и да дава възможност за коригиране при промяна на енергийните миксове и опциите за доставки;
118. остава загрижен, че големият потенциал за непредвидени печалби от безплатно предоставени квоти и продължаващата несигурност и дискусии относно СТЕ може да навредят на приемането от обществеността на политиката на ЕС в сферата на климата; призовава за нова, цялостна прогноза, оценяваща риска от изместване на емисии на CO2 за всяка държава-членка;
119. подчертава, че за да бъде смекчен потенциалният риск от допълнително изместване на въглеродни емисии, приходите от търговете на СТЕ могат да бъдат отделени за капиталови инвестиции в революционни технологии в енергоемките сектори;
120. подчертава, че няма едно единствено решение за промишлените сектори, които са уязвими по отношение на изместването на въглеродни емисии, и че естеството на продукта или структурата на пазара са съществени критерии при избора между средствата, които са на разположение (предоставяне на безплатни квоти, държавна помощ или мерки за приложимо на границата коригиране);
121. подчертава, че за всички евентуални бъдещи мерки за приложимо на границата коригиране или за включване на вноса в СТЕ трябва да се осигурят равни условия за европейските дружества и признаване от страна на търговските партньори на ЕС;
122. призовава Комисията да бъде особено бдителна за изместване на производства на енергия извън СТЕ на ЕС, като обърне внимание на държави-членки, разполагащи с междусистемни връзки с държави извън ЕС;
123. подчертава, че за да се постигне целта за намаляване на емисиите, като същевременно се гарантира лоялна конкуренция, ЕС следва да насърчава международни многоотраслови споразумения за секторите на промишлеността, в които рискът от изместване на въглеродни емисии е най-голям, напр. производство на стомана, цимент и алуминий;
124. призовава Комисията да извърши оценка на риска от изместване на емисии, и по този начин на производство, не само за енергоемките сектори, но и за други важни сектори на икономиката;
125. подкрепя идеята при бъдещото преразглеждане на СТЕ на ЕС след 2020 г. да бъде проучена възможността за прилагане на по-целенасочен подход към всяко използване на компенсации и ограничаването на използването на кредити по МЧР, генерирани в енергоемки отрасли в държави, които не принадлежат към групата на най-слабо развитите страни, отначало чрез мерки като прилагането на умножител, например като се изисква отстъпване на два кредита по МЧР за емитиран тон по СТЕ; в този контекст приветства решението, взето през януари 2011 г., за забрана на използването на международни кредити от проекти, свързани с промишлени газове, считано от май 2013 г. в СТЕ на ЕС, и изразява очакване държавите-членки да се въздържат от използването на такива кредити с цел спазване на целите в рамките на Решението за разпределение на усилията;
126. признава необходимостта да се извърши оценка и да се предприемат действия срещу опасността от това, при липса на достатъчно усилие в световен мащаб вътрешните мерки да доведат до преместване на пазарен дял към по-малко ефективни инсталации другаде, което ще доведе до повишаване на емисиите в световен мащаб; подчертава, че колкото по-добре изпълняват своите най-амбициозни ангажименти основните търговски партньори, толкова по-малка ще бъде опасността от изместване на въглеродни емисии; във връзка с това отбелязва, че 12-ият петгодишен план на Китай показва значителен напредък в посока към прилагането на политики, които ще бъдат в съответствие с четвъртия доклад за оценка на Междуправителствения комитет по изменение на климата;
Други възможности и предизвикателства
127. счита, че евентуални промени на разходите за труд и енергия в резултат от политиките на ЕС в областта на климата не следва да водят до социален дъмпинг или изместване на емисиите на СО2 и призовава Комисията да проучи всички подобни рискове; поради тази причина призовава и други развити или развиващи се страни да предприемат подходящи или съпоставими действия;
128. призовава Комисията да подкрепи, от една страна, мерки за изпълнение на изискванията на пазара на труда, произтичащи от прехода към икономика с ниски въглеродни емисии, а от друга страна, мерки за преструктуриране, които обхващат работниците, налични в новите сектори;
129. счита, че средствата от кохезионните фондове трябва да бъдат използвани по-ефективно за стимулирането на енергията от възобновяеми източници, енергийната ефективност и енергийните технологии с ниски въглеродни емисии;
130. подчертава, че съгласно Перспективите пред световната икономика на МАЕ за 2010 г. целта за намаляване на температурата с 2°С може да бъде постигната само ако сегашните ангажименти се прилагат строго в периода до 2020 г. и бъдат последвани от много по-строги мерки след тази дата; следователно призовава Комисията, Съвета и Европейския съвет да предприемат действия за по-бързо и координирано на международно равнище прилагане на договореното от Г-20 премахване на субсидиите за изкопаеми горива и да представят съответни предложения на равнището на ЕС;
131. припомня, във връзка с това, съобщението на Комисията относно стратегията „ЕС 2020“, в което се призовава за прехвърляне на данъчното бреме от работната сила към енергетиката; приветства заявеното в годишния преглед на растежа предложение за адаптиране на европейската рамка за енергийно данъчно облагане към целите на ЕС в областта на енергетиката и климата;
132. припомня, че постигането на напредък в световен мащаб единственият начин да се разреши проблемът с изменението на климата и че ЕС трябва да продължи да ангажира своите партньори посредством засилени дипломатически усилия, включително по-голям брой служители за тази цел; във връзка с това призовава Комисията да работи за структурна реформа на дипломацията на ЕС в областта на изменението на климата, която чрез участието на новата Европейска служба за външна дейност и върховния представител следва да се стреми да представи един по-ясен профил на ЕС относно политиката за климата, включвайки нова движеща сила в международните преговори за изменението на климата и насърчавайки партньорите от целия свят също да въведат задължителни намаления на емисиите;
подчертава, че Европейския съюз трябва да поддържа и дори да засили необходимия натиск върху трети страни да участват в намалението на емисиите на парникови газове в световен мащаб в бъдеще; отбелязва, че цел за по-голямо намаляване на емисиите на парникови газове ще укрепи дори още повече позицията на ЕС и възможностите за постигане на желания резултат в преговорите в рамките на РКООНИК и ще насърчи дискусиите за постигане на международно споразумение по въпроса за изменението на климата; подчертава, че ЕС в много предишни случаи е успявал да накара други страни да завишат своите екологични изисквания, като поема водеща роля при въвеждането на законодателство; посочва, че действията на ЕС в тези случаи са показали, че е възможно да се съчетаят високи екологични изисквания с икономически растеж;
134. призовава Комисията да предприеме следните практически мерки:
· да извърши оценка на въздействието на националните политики за намаляване на емисиите върху заетостта, включително на възможностите за намиране на работно място, и да насърчава по-висока „култура на ниски въглеродни емисии“, изискванията за преквалификация и повишаване на квалификацията, както и образование и обучение в областта на енергетиката, по-специално за МСП;
· да анализира до каква степен държавите-членки изпълняват ангажиментите си да изразходват поне 50% от приходите от търговете за мерки за смекчаване и приспособяване и да предложи мерки при необходимост;
· да анализира въздействието от повишаването на целите на ЕС за намаляване на емисиите на равнището на държавите-членки, посочени в заключенията на Съвета по въпросите на околната среда от 14 март 2011 г.;
· да осигури подходящо финансиране за плана за SET;
· да насърчава ефикасното използване на структурните и кохезионните фондове от страна на държавите-членки, по-специално за мерки за енергийна ефективност, като се отчита в пълна степен принципът, че такива инвестиции трябва да бъдат регионални и да намаляват икономическите и социалните различия в ЕС;
· да въведе новаторски механизми за финансиране (като например револвиращи схеми);
· да определи допълнителни фондове за по-слабите региони и регионите в неравностойно положение с цел обхващане на мерките в секторите, които не са включени в схемата за търговия с емисии (строителство, транспорт, селско стопанство);
· да даде приоритет на научните изследвания в областта на климата и енергетиката в рамките на Осмата рамкова програма за научни изследвания, включително енергийната ефективност, и на научните изследвания относно причините за изменението на климата и начините за адаптиране към него;
· да анализира какво въздействие биха имали едностранни действия на ЕС, надхвърлящи намаляването на емисиите на парникови газове с 20%, върху готовността на други държави да се включат в международно споразумение;
· да изследва възможното въздействие по отношение на загубата на „зелени“ работни места, и намаляване на инвестициите и конкурентоспособността в „зелените“ сектори;
135. възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Съвета и на Комисията.
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ
Въведение
Заплахата за човечеството, създадена от изменението на климата, не намалява и последиците от затоплянето с 2°C са доста по-лоши от очакваното. Макар да не е възможно да се докаже връзката между екстремните климатични явления и глобалното затопляне, много вероятно е изменението на климата да изостря честотата и интензивността на тези екстремни явления.
Неспособността на международната общност да постигне всеобхватно и обвързващо международно споразумение за климата в Копенхаген не означава, че държавите не предприемат действия. Резултатите от срещата в Канкун доказват, че държавите предприемат действия и преговорите получават нова динамика. Понастоящем Европа е 17,3 % под въглеродните си емисии за 1990 г.
EАОС, октомври 2010 г. Европейската агенция за околната среда очаква емисиите да се стабилизират под равнищата от 2008 г., дори и при икономическо възстановяване и без по-нататъшни мерки
COM(2010) 569 окончателен, „Напредъкът за постигане на целите по Протокола от Киото“, стр. 5 .
Европейските страни са изправени пред критичен избор, от който зависи запазването на тяхното бъдещо благосъстояние и сигурност. Преминаването към вътрешна цел за намаляване на емисиите на парникови газове, съответстващо на целите на ЕС в областта на климата, може да се комбинира с по-добро здраве на икономиката, увеличаване на „зелените“ работни места и новаторството.
Ефективност на СТЕ на ЕС
Ако не се намали значително ограничението, Схемата за търговия с емисии на ЕС (СТЕ на ЕС) е заплашена от това да стане ненужна при стимулирането на инвестиции в „зелени“ технологии и новаторство. Анализ на Комисията
SEC (2010) 650, стр. 34. показва, че съгласно целта по отношение на климата от 20 % излишъкът от квоти в СТЕ ще отговаря на около 2,4 милиарда резерв от квоти и неизползвани международни кредити през 2020 г. Този излишък води до неефикасен ценови сигнал и също така значително намалява приходите от търгове, които биха могли да се използват за стимулиране на климатични технологии и инвестиции в енергоспестяване, като това би създало милиони допълнителни работни места.
Предложението на докладчика
В тази светлина докладчикът призовава Комисията да представи предложения за увеличаване на целите на Европа по отношение на климата и преминаване към цел за намаляване на парниковите газове с 30 % до 2020 г. възможно най-скоро и в най-неблагоприятния случай до края на 2011 г.
Според докладчика предложеният подход е доста умерен. Докладчикът счита, че преминаване към цел за намаляване на парниковите газове с 40 % би било по-уместно от гледна точка на науката и целта за поддържане на изменението на климата в рамките на 2°C, даже не 1,5°C — цел, която също е призната по РКООНИК. Докладчикът също се въздържа да призовава за изцяло вътрешно постигане на целта на ЕС по отношение на климата, макар че това би увеличило ползите за европейските граждани чрез подобряване качеството на въздуха в Европа и би стимулирало инвестициите в икономиката на ЕС.
12.5.2011
СТАНОВИЩЕ на комисията по промишленост, изследвания и енергетика
на вниманието на комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните
относно анализа на възможните варианти след намаляването с 20 % на емисиите на парникови газове и оценка на опасността от изместване на въглеродни емисии
( 2011/2012(INI) )
Докладчик по становище:
Romana Jordan Cizelj
(*) Процедура с асоциирани комисии - член 50 от Правилника за дейността
ПРЕДЛОЖЕНИЯ
Комисията по промишленост, изследвания и енергетика приканва водещата комисия по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните да включи в предложението за резолюция, което ще приеме, следните предложения:
A. като има предвид, че според разработените от Международната агенция по енергетика сценарии свързаните с енерге емисии на СО2 в световен мащаб вероятно ще нараснат с 21% до 2035 г. спрямо равнището от 2008 г., при положение че държавите прилагат предпазливо ангажиментите, поети със Споразумението от Копенхаген, което ще направи невъзможно допълнителното ограничаване на глобалното затопляне до 2°C; като има предвид, че страните, които не са членки на ОИСР, са считани за източник на цялото прогнозирано нарастване на емисиите в световен мащаб
Доклад на Международната агенция по енергетика от 9 ноември 2010 г., озаглавен „Перспективи пред енергетиката в световен мащаб 2010 г.“ (World Energy Outlook 2010) ;
Б. като има предвид, че според данните на Международната агенция по енергетика делът на ЕС от емисиите на СО2 в световен мащаб възлиза на едва 13 %;
В. като има предвид, че съгласно Директивата за схемата за търговия с емисии тази схема следва да насърчава намаляването на емисиите на парникови газове по начин, който е ефективен по отношение на разходите и икономически ефикасен;
Анализ на целта за намаляване с 20 % на емисиите от днешна гледна точка
Аспекти на индустриалната политика
1. подчертава, че икономическата криза доведе до съществено намаляване на промишленото производство и икономическия растеж, както и до увеличаване на безработицата, и същевременно до по-ниски емисии и намаляване на потреблението на енергия; счита, че намаляването на емисиите не следва да бъде тълкувано като знак, че ЕС е на път да изпълни общите си цели за намаляване на емисиите; отчита факта, че въпреки че инсталациите печелят от излишъка от квоти, е възможно обаче икономическата криза да е засегнала капацитета на промишлеността за инвестиране с цел допълнително намаляване на емисиите;
2. подчертава, че Китай е световният лидер в изграждането на паркове от ветрени генератори, че китайските и индийските производители на вятърни турбини са сред десетте водещи производители в тази област, както и че Китай и Тайван в момента произвеждат по-голямата част от фотоволтаичните панели, които се продават на международния пазар; призовава Комисията и държавите-членки да предприемат действия за насърчаване на ефективното в екологично отношение разработване и производство в ЕС на тези технологии и на нови иновативни технологии, необходими за постигането на амбициозните цели за намаляването на емисиите на парникови газове;
3. отбелязва, че съгласно информацията, получена от различни промишлени сектори, налице са ясни индикации, че съществуващите разпоредби на ЕС в рамките на политиката в областта на климата, например схемата за търговия с емисии, вече водят до преместване на производството и изразява загриженост, че по-високите цени на въглеродния диоксид ще изострят тази тенденция;
Аспекти на енергийната политика
4. изразява съгласие с предположението на Комисията и на Международната агенция по енергетика, че всяко отлагане на инвестициите в намаляването на емисиите и в съответните технологии ще доведе до по-високи разходи на по-късен етап; счита, че за да бъде постигната дългосрочната цел от намаляване с 80-95% за 2050 г., потвърдена отново от Европейския съвет на 4 февруари 2011 г., ЕС ще трябва да ускори усилията си; поради това приветства намерението на Комисията да очертае насоки за постигане на дългосрочните цели по най-ефикасния в икономическо отношение и ефективен начин;
5. изразява дълбока загриженост, че ЕС не се движи с темпото, необходимо за постигане на целите за намаляване на енергопотреблението с 20% в сравнение с плановете за 2020 г., което се дължи на липсата на ангажираност, амбиции и инвестиции от страна на държавите-членки и на самия ЕС; изцяло подкрепя заключенията, които следват от наскоро представените съобщения на Комисията, озаглавени „План за енергийна ефективност, 2011 г.“ и „Пътна карта за постигане до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност“, че политиките в областта на енергийната ефективност имат ключово значение за по-нататъшното намаляване на емисиите на СО2; призовава Комисията и държавите-членки да гарантират, че мерките във връзка с енергийната ефективност – по-специално що се отнася до сградите, системите за отопление транспорта в населените места – получават по-голямо финансиране в рамките на бъдещата финансова рамка; изразява съжаление, че не беше обърнато по-голямо внимание на енергийната ефективност при обсъждането на 4 февруари 2011 г. в рамките на Европейския съвет на енергийните приоритети;
6. насочва вниманието към факта, че настоящата цел за 20% се основава на енергиен микс, който в някои държави включва ядрена енергия; приветства решението на Комисията да подложи ядрените електроцентрали в ЕС на стрес тестване, така че да могат да бъдат предприети необходимите мерки за гарантиране на тяхната безопасност; счита, че решението на някои държави-членки да изключат съществуващи ядрени реактори и завишените инвестиции в строежа на нови ядрени електроцентрали може да доведат до това някои държави-членки да преразгледат националните мерки, приети за постигането на настоящата цел от 20%;
7. приветства факта, че съгласно наскоро представените национални планове за действие по отношение на енергията от възобновяеми източници ЕС може да надхвърли целите си по отношение на енергията от възобновяеми източници за 2010 г., ако плановете за действие се приложат изцяло и бъдат подобрени финансовите инструменти; призовава Комисията да наблюдава отблизо прилагането на тези планове и да работи в посока създаване на стабилна инвестиционна среда в периода до 2020 г. и след това и постигане на по-добро интегриране на пазара на енергията от възобновяеми източници; призовава Комисията да анализира и, по целесъобразност, да увеличи правно обвързващата цел по отношение на енергията от възобновяеми източници след 2020 г.;
8. призовава ЕС да положи по-големи усилия за увеличаване на дела на енергията от възобновяеми източници в електроенергийния сектор и да създаде условия за интелигентни мрежи, с цел гарантиране на все по-децентрализирано производство на енергия; подчертава, че за да бъде постигнато това, са необходими повече инвестиции в проекти за енергийна инфраструктура;
9. отбелязва, че поради редица пазарни и нормативни пречки много възможности за енергоспестяване все още не се използват в ЕС; призовава за определянето на цели по отношение на използването на енергия от възобновяеми източници, за установяването на продуктови стандарти за енергийно ефективни продукти и превозни средства и за насърчаването на възлагане на обществени поръчки, при което се отчитат екологичните аспекти;
10. подчертава важната роля на интелигентните мрежи и интелигентните измервателни уреди за интегриране на електроенергията от различни източници, включително възобновяеми източници; приветства дейността на работната група за интелигентните измервателни уреди и стандартизационния мандат 441 от 12 март 2009 г., предоставен на CEN, CENELEC и ETSI относно разработването на отворена инфраструктура, и отправя искане към Комисията да представи различни препоръки и законодателни предложения във възможно най-кратки срокове с цел тяхното пълноценно използване, като обърне специално внимание на изготвянето на стандарти и на потенциала на интелигентните измервателни уреди за спестяване на енергия; отново призовава да се определи като политическа цел оборудването на 50% от домакинствата в Европа с интелигентни измервателни уреди до 2015 г.
Резолюция на Европейския парламент от 5 май 2010 г. относно определянето на нова програма за цифровите технологии за Европа: от i2010 до digital.eu. ( 2009/2225(INI) )). ;
11. подчертава, че ИКТ биха могли да подобрят автомобилния транспорт и да допринесат за улесняване на използването на по-сигурни, по-интелигентни и по-екологосъобразни коли в Европа; подчертава ролята на програмата за цифрови технологии, която следва да отдаде приоритет на екологичния потенциал на интелигентните автомобили и интелигентните пътища, както и на пилотни проекти в научноизследователската и развойната дейност за V2V- и V2R-устройства;
12. посочва, че, както беше подчертано в заключенията на Европейския съвет от 4 февруари 2011 г., техническите стандарти за интелигентните мрежи следва да бъдат приети най-късно до края на 2012 г.;
13. подчертава неотложната необходимост от приспособяване на политиката за стандартизация на ИКТ към тенденциите на пазара, изискващи оперативна съвместимост, което ще спомогне за ускоряване на работата по техническите стандарти за електрически автомобили и интелигентни мрежи и измервателни уреди, с цел нейното завършване до 2012 г.;
14. отбелязва, че ускоряването на процедурите за издаване на разрешителни и намирането на нови начини за финансиране за нови и, по-специално, енергийно ефективни и иновативни инфраструктурни проекти е предварително условие ,за да може европейските цели в областта на енергетиката и климата да бъдат постигнати в съответствие с графика; подчертава, че новите инфраструктурни проекти в областта на енергетиката трябва да съответстват на дългосрочната енергийна политика и на политиката в областта на климата на ЕС;
15. приветства споразумението относно използването на неразпределени средства от Европейската програма за възстановяване (енергийни проекти) за създаването на специален финансов инструмент за подпомагане на инициативи в областта на устойчивата енергия на местно и регионално равнище; призовава за строг мониторинг на този инструмент, за да се прецени дали този вид финансиране може да служи като модел за бъдещи инструменти за финансиране на устойчиви и свързани с ниско равнище на въглеродни емисии инвестиции;
Аспекти на научните изследвания и иновациите
16. посочва, че политическата цел за разходи за научноизследователска дейност в рамките на стратегията „Европа 2020“ в размер на 3% от БВП се състои от дял на разходите на частния (2%) и на публичния сектор (1%); отбелязва, че все още съществуват специфични проблеми при постигането на целта за 3%, по-специално в областта на разходите за научноизследователска дейност на частния сектор; посочва, че липсата на ангажимент в областта на финансирането на научноизследователската дейност възпрепятства разработването на благоприятни за климата технологии с висока степен на енергийна ефективност;
17. изразява съжаление относно факта, че чрез субсидиране на цените на енергията и неприлагане на ограничения или квоти за емисиите на CO 2 определени държави извън ЕС придобиват относителни конкурентни предимства; подчертава, че тъй като техните емисии на CO 2 са неограничени и по тази причина по-евтини, тези държави може да са склонни в по-малка степен да се присъединят към многостранно споразумение в световен мащаб за борба срещу глобалното затопляне;
Възможности и инструменти за преминаване отвъд целта за 20%
18. призовава за прилагането на общ принцип, според който ЕС трябва да следва най-ефективния в икономическо отношение път за намаляване на емисиите на CO 2 , като същевременно се подкрепя навременно разгръщане на обещаващите иновативни технологии и инвестиции, които са в съответствие с дългосрочните цели на ЕС в областта на климата; счита, че при прилагането на този принцип трябва да се спазва принципа на субсидиарност;
Мерки в областта на енергетиката
19. призовава за това енергийната ефективност да бъде приоритет при бъдещи мерки в рамките на политиката в областта на климата; отчита факта, че съгласно пътната карта на Комисията за 2050 г., ако ЕС осъществи настоящите си политики и, по-специално, постигне целта от 20% до 2020 г.в областта на енергийната ефективност, това ще му позволи да намали емисиите си във вътрешен план с 25% или повече до 2020 г.; отбелязва, че съгласно анализа на Комисията това равнище на намаляване ще остане в рамките на икономически ефективната стратегия за постигане на дългосрочната цел за намаляване на емисиите на парникови газове с 80-95% спрямо равнищата от 1990 г. и че един не толкова амбициозен подход би довел до значително по-високи общи разходи за целия период;
20. призовава Комисията да създаде ефективна правна рамка, за да гарантира, че държавите-членки изпълняват изцяло своите ангажименти по отношение на целта за енергоспестяване до 2020 г., като въведе изискването, че националните планове за действие в областта на енергийната ефективност трябва да бъдат одобрени от Комисията, или чрез други мерки; призовава Комисията да улеснява и наблюдава прилагането на националните планове за действие в областта на енергийната ефективност и да предвиди, когато е необходимо, процедури за нарушение в случай на неизпълнение; в тази връзка отново припомня своята резолюция от 15 декември 2010 г. относно преразглеждането на плана за действие относно енергийната ефективност
Приети текстове, P7_TA-PROV(2010)0485 . ,
21. счита, че секторните подходи, заедно с общи за цялата икономика горни граници, могат да до принесат за съчетаване на действия в областта на климата с конкурентоспособност и икономически растеж; подчертава значението на приемането на глобален хоризонтален секторен подход към промишлените емисии като добавена стойност във връзка с международните преговори и целите на ЕС по отношение на CO 2 ;
22. подчертава, че енергоспестяването, постигнато чрез подобрена енергийна ефективност, предлага най-ефективните в икономическо отношение средства за постигане на допълнително намаляване на CO 2 ; насочва вниманието към неизползвания потенциал в области като жизнения цикъл на енергийна ефективност на сградите, по-специално съществуващите сгради, транспортния сектор (включително въздушния транспорт), възлагането на обществени поръчки, производството на енергоемки продукти и производството, преобразуването и преноса на енергия, включително централни отоплителни или охладителни системи; отново заявява, че предприемането на конкретни мерки в тези области е от основно значение за насочването на вниманието към съответните предложения, включени в докладите „Bendtsen“ и „Kolarska-Bobińska ”; настоятелно призовава за прилагането на мерки за енергоспестяване, преди всичко на национално, регионално и местно равнище, и за разработването на комуникационна стратегия за проектите на ЕС равнище, така че да се предоставя пълна информация както на предприятията, така и на потребителите; подчертава големия потенциал на въвеждането на схема за задължения за икономия на енергия, предложена в Плана за енергийна ефективност на Комисията, който вече има положителен ефект в определени държави-членки;
23. обръща внимание на потенциала на МСП за енергоспестяване, тъй като понастоящем само 24 % от МСП активно прилагат мерки за намаляване на въздействието си върху околната среда; подчертава, че въпреки че има поне един финансов консултант на разположение за всяко МСП, те не получават съвети относно енергоспестяването и енергийната ефективност и следователно имат нужда от съдействието, също така, и на експерт по въпросите на околната среда и енергетиката;
24. посочва, че е съгласно информация на Комисията остават почти 8 милиарда евро от фондовете на ЕС, предназначени за енергийната ефективност, които не са поискани; приветства, следователно, намерението на Комисията да улесни и насърчи използването на структурните фондове за проекти за ремонт на сгради, свързани с потреблението на енергия; очаква конкретни инициативи, включително относно разпоредбите във връзка с финансирането;
25. подчертава, че приемането на по-строги цели на ЕС в областта на климата ще доведе до значително повишаване на усилията и инвестициите по отношение на разработването и бързото внедряване на устойчиви и нисковъглеродни технологии, интелигентни мрежи и научни изследвания в областта на енергетиката; счита, че е от първостепенно значение да се осигури необходимото финансиране за плана за SET след 2013 г.; подчертава, че стратегия в областта на енергетиката, насочена към изпълнение на целите по отношение на климата над 20 %, трябва да се основава на всички енергийни технологии, които са благоприятни за климата;
26. отбелязва, че Комисията установи необходимост от инвестиции в размер на 1 трилион евро в мощности за производство на енергия и за модернизиране на инфраструктурата за пренос на енергия и енергоразпределение в ЕС до 2020 г., като финансирането трябва да бъде осигурено основно посредством енергийните тарифи; призовава тези инвестиции да бъдат осъществени с оглед на завършването на взаимосвързан вътрешен пазар на енергия, гарантиращ сигурността на доставките, подобряване на внедряването на възобновяеми енергийни източници в европейската енергийна система, като същевременно се отчитат спецификите на енергийния микс на всяка държава, увеличава се енергийната ефективност и се дава възможност на потребителите да се възползват от новите технологии; подчертава необходимостта от междусистемни връзки между държавите-членки с цел пълноценно използване на направените в редица държави мащабни инвестиции, по-специално във възобновяеми енергийни източници;
Мерки в областта на промишлената политика
27. призовава за това схемата за търговия с емисии на ЕС да гарантира дългосрочната сигурност на инвестициите и да предоставя гъвкави механизми в случай на икономически спад (например за избягване на разпределянето на прекалено голямо количество квоти);
28. счита, че интегрирането на секторни подходи в схемата за търговия с емисии на ЕС ще увеличи цялостната икономическа ефективност в участващите държави; подчертава, че е добре да се разгледат ползите от разширяване на обхвата на секторните подходи, така че да се включат допълнителни сектори и държави;
29. отчита нарастващото внимание към технологиите за улавяне и съхранението на въглероден диоксид, като преходен етап по-пътя към енергоснабдяване в дългосрочен план без използване на изкопаеми горива, за намаляване на емисиите на СО 2 , и то не само в сектора на енергетиката, като същевременно отбелязва, че –с цел икономическа устойчивост – инвестирането в технологиите за улавяне и съхранението на въглероден диоксид изисква много по-високи цени на въглерода в сравнение с настоящите равнища; подчертава, че за изчерпателна оценка на възможните проекти за улавяне и съхранение на въглероден диоксид е необходимо приемане от страна на обществото; подчертава факта, че според пътната карта за улавяне и съхранение на СО 2 на Международната агенция по енергетика през 2020 г. половината от проектите в тази област ще бъдат в промишления производствен сектор; посочва, че изпълнението на критериите, на които новите електроцентрали, захранвани с въглища, трябва да отговарят в съответствие с пакета мерки в областта на климата и енергетиката относно улавянето и съхранението на въглероден диоксид, следва да бъде предварително условие за започване на строеж на електроцентрали, захранвани с газ; посочва, че прилагането на тези технологии не следва да води до намаляване на конкурентоспособността на европейската промишленост;
30. призовава Комисията незабавно да предложи начини, посредством които ЕС да може най-добре да допълни мерките си за смекчаване на изменението на климата с усилия, насочени към намаляването емисиите на газове, различни от въглеродния диоксид, като флуовъглеводородите(HFC), които са най-бързо увеличаващият се замърсител в света, и трифлуорметана (HFC23); призовава Комисията да насърчи инициативата за включване на производството на HFC в Протокола от Монреал и да сключва двустранни споразумения с трети държави за намаляване на въздействието на HFC23, с цел намаляване на емисиите на различните от въглеродния диоксид газове и смекчаване на въздействието на HFC23 по ефективен в икономическо отношение начин, на цена за обществените поръчки, по-ниска от настоящата цена на въглеродните емисии;
31. отбелязва приноса на ядрената енергия за намаляване на емисиите на CO 2 , тъй като затварянето на атомните електроцентрали, функциониращи в ЕС, би довело до 50% увеличаване на емисиите;
32. отбелязва, че що се отнася до бъдещето на антрацитните и лигнитните въглища, технологиите за улавяне и съхраняване на въглероден диоксид не следва да се считат за единствената възможност за запазване на използването на въглища в икономиката на ЕС, и че други нискоемисионни въглищни технологии следва също така да се разработват и въвеждат;
Мерки в областта на научните изследвания и иновациите
33. подчертава, че разработването и внедряването на революционни технологии е от ключово значение в борбата срещу изменението на климата, като същевременно е убедително доказателство за партньорите на ЕС по целия свят, че намаляването на емисиите е осъществимо без загуба на конкурентоспособност и закриване на работни места; счита, че е от съществено значение Европа да играе водеща роля, например чрез съществено увеличаване на разходите за научни изследвания в областта на екологосъобразните и енергийно ефективните промишлени технологии в контекста на Рамковата програма за научни изследвания и иновации, която следва да бъде приведена в съответствие със стратегическите енергийни технологии, предвидени в плана SET; подчертава необходимостта Европа да поеме водеща роля в научните изследвания, свързани с технологии в областта на климата и енергийната ефективност, и да развие тясно научно сътрудничество в тази сфера с международните партньори като държавите от групата БРИК (Бразилия, Русия, Индия и Китай) и САЩ;
34. подчертава потенциала за селското стопанство от по-големия принос към мерките срещу изменението на климата, и по-специално потенциала от използването на селскостопанските отпадъци за производство на устойчива енергия, като по този начин се създава допълнителен източник на приходи за земеделските стопани; счита, че бъдещата ОСП следва да бъде инструмент за подпомагане на държавите-членки да постигнат целите в областта на околната среда и изменението на климата и че следва да помогне на земеделските стопани да реализират ползите, предлагани от екологосъобразния растеж; счита, че екологосъобразният компонент на ОСП трябва да бъде част от условията за преките плащания в рамките на първия стълб, за да се избегнат сложните административни процедури, да се гарантира, че ОСП стимулира ангажиментите на земеделските стопани по отношение на околната среда, и да се осигури еднаквото прилагане във всички държави-членки.
35. счита за особено важна координацията между европейските механизми за патентна закрила в областта на енергоспестяването и възобновяемите енергийни източници с цел улесняване на достъпа до ценна интелектуална собственост, която остава неизползвана; подчертава необходимостта от ускоряване на процеса на създаване на планирания европейски патент като приоритетен въпрос в областта на енергоспестяването и възобновяемите енергийни източници;
36. подчертава необходимостта от ограничаване на емисиите на CO2 в транспортния сектор чрез предоставянето на стандартизирана европейска инфраструктура за електрически превозни средства и повече стимули за използването на устойчиви биогорива от второ поколение като алтернатива на изкопаемите горива;
37. счита, че улеснявайки прехода към икономика с ниски въглеродни емисии и отваряйки път към глобален пазар на въглеродни емисии, секторните подходи, съчетани с общи за цялата икономика тавани в индустриализираните страни, могат също да се окаже част от международната рамка за действие в областта на климата след 2012 г.;
38. приветства намерението на Комисията да ориентира политиките в областта на климата към цели с дългосрочна перспектива и подкрепя идеята за междинни цели, например за 2030 г.; изразява убеждението, че едни реалистични средно- и дългосрочни цели осигуряват по-ясни стимули за инвеститорите да се ангажират с устойчиви инвестиции, и че завишаването на целите в контекста на настоящата рамка за 2020 г. може да се окаже прекалено амбициозно от гледна точка на инвестирането;
Допълнителни ползи и въздействие
39. отбелязва, че според извършената от Комисията оценка поставянето на по-висока цел за намаляване на емисиите би довело до намаляване на вноса на нефт и природен газ, чийто размер може да достигне 40 млрд. евро до 2020 г., при предполагаема цена на нефта от 88 щатски долара за барел през 2020 г.; приветства факта, че зависимостта на ЕС от вноса на енергия може да бъде намалена по този начин с до 56%;
40. отчита факта, че макар и да служи като стимул за разработването на технологиите с ниски въглеродни емисии, приемането на по-строга цел за намаляване в рамките на схемата за търговия с емисии би довело до допълнително нарастване на цените на електроенергията и – при отсъствие на амбициозни мерки в областта на енергийната ефективност, – на разходите за електроенергия, което би представлявало значителен проблем за отделните сектори в ЕС и за потребителите; счита, че – в съответствие с неотдавнашните проучвания на Евробарометър – стабилните и сигурни цени на енергията са въпрос от голямо значение за обществеността; посочва, че Директивата за търговия с емисии позволява на държавите-членки да уравновесят по-високите цени на електроенергията за енергоемките отрасли чрез предоставяне на държавни помощи;
41. подчертава потенциалното нарастване на европейската конкурентоспособност благодарение на иновациите и увеличаването на инвестиции, което може да бъде резултат от преход към устойчива икономика; подчертава факта, че по-големи усилия за смекчаване от страна на ЕС биха довели до предимство по отношение на разходите за международните конкуренти на ЕС в редица сектори и същевременно до конкурентни маржове за предприятията от ЕС в областта на климатичните технологии; счита, че за конкурентите на ЕС в съответните сектори подписването на международно споразумение би означало да се откажат от предимствата по отношение на разходите, докато конкурентният марж за ЕС вероятно ще остане непроменен;
42. подчертава, че благоприятните за климата иновации в Европа са необходими за запазване на силни позиции в бързо разрастващия се световен пазар за технологии с ниски емисии на СО 2 и че това би позволило на ЕС да бъде по-конкурентоспособен с по-големи пазарни участници; подчертава необходимостта от осигуряване на внедряването на пазара на новаторските достижения в Европа и търговията с тях; в тази връзка счита, че следва да има на разположение подходящи финансови инструменти за подпомагане въвеждането на успешни технологии на пазара на ЕС; предупреждава за рисковете, свързани с „изтичането на зелени работни места“, тъй като забавянето на създаването на приобщаваща и устойчива европейска икономика ще отклонява инвестициите и работните места в „зелените” сектори към други региони;
43. отбелязва, че въпреки временния спад в потреблението на енергия през 2009 г., в бъдеще с възстановяването на икономиките на държавите-членки ще се използва повече енергия, така че зависимостта от вноса на енергия ще продължи да нараства;
44. изразява загриженост от факта, че изместването на иновациите в областта на устойчивите технологии от Европа към други части на света вече е налице, което може да превърне Европа в нетен вносител на тези технологии и на съответните готови продукти; заявява, че според наскоро проведени проучвания от общо 50 дружества, посочени като лидери в чистите технологии, 24 са базирани в Азия, 22 в Съединените щати, три в Европа и едно в Канада; подчертава, че според барометъра на Ernst&Young за 2010 г. Китай и САЩ са най-привлекателните региони в света за разработването на възобновяеми източници на енергия;
45. отбелязва, че Европа следва в настоящия момент да инвестира повече в енергийна ефективност, която ще заздрави местните икономики, като подкрепя съществуващите работни места, които няма да бъдат изместени към трети държави с по-ниски производствени разходи;
46. признава ефектите за създаването на работни места и за конкурентоспособността, свързани с преминаването към икономика с ниски емисии на въглероден диоксид, в процеса на превръщане на ЕС в световен лидер в областта на технологиите за възобновяема енергия и енергийно ефективните продукти и услуги
Оценка на риска от изместване на въглеродните емисии
47. подчертава, че европейската политика за смекчаване на въздействието е ефективна в насърчаването на по-екологично преструктуриране на производителната система, но посочва, че ако се прилага едностранчиво, екологичната й ефективност може да се ограничи до намаляването на изместването на въглеродните емисии
[1]Заключение на проучване от 3 март 2011, извършено от Европейско-средиземноморския център за изменение на климата, относно „Макроикономическия ефект от политиките на ЕС за смекчаване отвъд целта от 20%“. ;
48. посочва, че съгласно предложените разпоредби за сравнително оценяване част от сертификатите за емисии все пак ще трябва да бъдат закупени от промишлените инсталации, които няма да спазят референтните стойности, което ще доведе до допълнителни разходи за дружествата от ЕС, изправени пред международната конкуренция, с каквито техните световни конкуренти не трябва да се справят; отбелязва, че благодарение на гъвкавата структура на схемата за търговия с емисии дружествата ще могат да пренасят неизползвани квоти от втората в третата фаза;
49. счита, че бенчмаркингът на схемата за търговия с емисии следва също да взема предвид какви енергийни ресурси са налични в дадена държава-членка и да дава възможност за коригиране при промяна на енергийните миксове и опциите за доставки;
50. изразява съжаление относно факта, че допълнителното въздействие върху цените на електроенергията не беше отразено в достатъчна степен в прогнозата на Комисията за изместване на емисиите на СО 2 ; подчертава, че 40% от електроенергията в ЕС се използва от промишлеността, която е засегната в значителна степен от всяко покачване на цената на СО 2 в резултат от отражението на разходите на сектора за производство на електроенергия; посочва обаче, че държавите-членки могат, в контекста на режимите за помощ, да използват постъпленията от търгове за ограничаване на това въздействие;
51. подчертава, че няма едно единствено решение за промишлените сектори, които са уязвими по отношение на изместването на въглеродни емисии, и че естеството на продукта или структурата на пазара са съществени критерии при избора между средствата, които са на разположение (предоставяне на безплатни квоти, държавна помощ или корекции, приложими на границите);
52. отбелязва, че прогнозите за пазара на СО 2 през 2020 г., посочени в съобщението на Комисията от май 2010 г. въз основа на вариант за вътрешно намаляване с 30%, значително варират; поради това призовава Комисията да предостави нови прогнози по отношение на оценката за изместване на емисиите на СО 2 , които вземат предвид тези варианти;
Други възможности и предизвикателства
53. счита, че евентуални промени на разходите за труд и енергия в резултат от политиките на ЕС в областта на климата не следва да водят до социален дъмпинг или изместване на емисиите на СО 2 и призовава Комисията да проучи всички рискове от подобен род; поради тази причина призовава други развити или развиващи се страни да се предприемат подходящи или съпоставими действия;
54. призовава Комисията да подкрепи, от една страна, мерки за отговаряне на изискванията на пазара на труда, произтичащи от прехода към икономика с ниски въглеродни емисии, а от друга – мерки за преструктуриране, които обхващат работниците, налични в новите сектори;
55. счита, че средствата от кохезионния фонд трябва да бъдат използвани по- ефикасно за стимулирането на възобновяемите видове енергия, енергийната ефективност и енергийните технологии с ниски въглеродни емисии;
56. подчертава, че нарастването на цените на СО 2 ще доведе до допълнително нарастване на цените на електроенергията; посочва, че всяко повишаване на цените на СО 2 с 1 евро води до над 2 млрд. евро допълнителни разходи за обществото под формата на такси за електроенергия, 40% от които се падат на промишлеността; призовава Комисията да проведе консултации с всички заинтересовани страни с оглед предлагане на подходящи решения, които не нарушават условията на конкуренция;
57. подчертава, че съгласно Световна енергийна прогноза на МАЕ за 2010 г. целта за намаляване на температурата с 2°С може да бъде постигната само ако сегашните ангажименти се прилагат строго в периода до 2020 г. и бъдат последвани от много по-строги мерки след тази дата; следователно призовава Комисията и Европейския съвет да предприемат действия за по-бързо и координирано на международно равнище прилагане на договореното от Г20 премахване на субсидиите за изкопаеми горива и да представят съответни предложения на равнището на ЕС;
58. припомня във връзка с това съобщението на Комисията относно стратегията „ЕС 2020“, в което се призовава за прехвърляне на данъчното бреме от работната сила към енергетиката; приветства заявеното в годишния преглед на растежа предложение за адаптиране на европейската рамка за енергийно данъчно облагане към целите на ЕС в областта на енергетиката и климата;
59. изразява загриженост, че вносът от страни с не толкова строги ограничения за СО 2 е основната причина за нарастването с 47% на свързаните с потреблението емисии на СО 2 в ЕС в периода 1990-2006 г.; отбелязва, че това е напълно независимо от новите политики на ЕС в областта на климата и по-конкретно от схемата за търговия с емисии на ЕС, призовава обаче Комисията да извърши оценка дали тези тенденции са продължили след 2006 г.;
60. призовава Комисията да предприеме следните практически мерки:
· да извърши оценка на въздействието на вътрешните политики за намаляване на емисиите върху заетостта, включително на възможностите за намиране на работно място, и да насърчава една „култура на ниски въглеродни емисии” преквалификацията и изискванията за образование и обучение в областта на енергетиката, по-специално за МСП;
· да анализира до каква степен държавите-членки изпълняват ангажиментите си да изразходват поне 50% от приходите от търговете за мерки за смекчаване и приспособяване и да предложи мерки при необходимост;
· да анализира въздействието от повишаването на целите на ЕС за намаляване на емисиите на равнището на държавите-членки, посочени в заключенията на Съвета по въпросите на околната среда от 14 март 2011 г.;
· да осигури подходящо финансиране за плана SET;
· да насърчава ефикасното използване на структурните и кохезионните фондове от страна на държавите-членки, по-специално за мерки за енергийна ефективност, като се отчита в пълна степен принципът, че такива инвестиции трябва да бъдат регионални и да намаляват икономическите и социалните различия в рамките на ЕС;
· да въведе новаторски механизми за финансиране (като например револвиращи схеми);
· да определи допълнителни фондове за по-слабите региони и регионите в неравностойно положение за покриване на мерките в секторите, които не са включени в схемата за търговия с емисии (строителство, транспорт, селско стопанство);
· да даде приоритет на научните изследвания в областта на климата и енергетиката в рамките на Осмата рамкова програма за научни изследвания, включително енергийната ефективност, и на научните изследвания относно причините за изменението на климата и начините за адаптиране към него;
· да анализира въпроса какво въздействие биха имали едностранни действия на ЕС отвъд намаляването на емисиите на парникови газове с 20%, върху готовността на други държави да се включат в международно споразумение;
· да изследва възможното въздействие по отношение на загубата на „зелени” работни места, и намаляване на инвестициите и конкурентоспособността в „зелените” сектори.
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ
Дата на приемане
9.5.2011 г.
Резултат от окончателното гласуване
+:
–:
0:
38
4
2
Членове, присъствали на окончателното гласуване
Jean-Pierre Audy, Zigmantas Balčytis, Ivo Belet, Bendt Bendtsen, Jan Březina, Maria Da Graça Carvalho, Giles Chichester, Pilar del Castillo Vera, Lena Ek, Ioan Enciu, Adam Gierek, Norbert Glante, Fiona Hall, Romana Jordan Cizelj, Krišjānis Kariņš, Lena Kolarska-Bobińska, Philippe Lamberts, Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz, Marisa Matias, Jaroslav Paška, Herbert Reul, Teresa Riera Madurell, Jens Rohde, Paul Rübig, Amalia Sartori, Britta Thomsen, Evžen Tošenovský, Ioannis A. Tsoukalas, Niki Tzavela, Marita Ulvskog, Kathleen Van Brempt, Henri Weber
Заместник(ци), присъствал(и) на окончателното гласуване
Matthias Groote, Françoise Grossetête, Cristina Gutiérrez-Cortines, Satu Hassi, Jolanta Emilia Hibner, Yannick Jadot, Oriol Junqueras Vies, Silvana Koch-Mehrin, Владко Тодоров Панайотов, Algirdas Saudargas, Silvia-Adriana Ţicău
Заместник(ци) (чл. 187, пар. 2), присъствал(и) на окончателното гласуване
Alexandra Thein
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ
Дата на приемане
24.5.2011 г.
Резултат от окончателното гласуване
+:
–:
0:
44
14
1
Членове, присъствали на окончателното гласуване
János Áder, Elena Oana Antonescu, Kriton Arsenis, Sophie Auconie, Pilar Ayuso, Paolo Bartolozzi, Sandrine Bélier, Sergio Berlato, Milan Cabrnoch, Nessa Childers, Chris Davies, Esther de Lange, Anne Delvaux, Bas Eickhout, Edite Estrela, Jill Evans, Karl-Heinz Florenz, Elisabetta Gardini, Gerben-Jan Gerbrandy, Nick Griffin, Françoise Grossetête, Cristina Gutiérrez-Cortines, Jolanta Emilia Hibner, Dan Jørgensen, Christa Klaß, Jo Leinen, Corinne Lepage, Peter Liese, Kartika Tamara Liotard, Linda McAvan, Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė, Gilles Pargneaux, Andres Perello Rodriguez, Sirpa Pietikäinen, Mario Pirillo, Pavel Poc, Vittorio Prodi, Anna Rosbach, Oreste Rossi, Dagmar Roth-Behrendt, Daciana Octavia Sârbu, Carl Schlyter, Horst Schnellhardt, Richard Seeber, Theodoros Skylakakis, Bogusław Sonik, Claudiu Ciprian Tănăsescu, Salvatore Tatarella, Åsa Westlund, Sabine Wils, Marina Yannakoudakis
Заместник(ци), присъствал(и) на окончателното гласуване
Matthias Groote, Riikka Manner, Marisa Matias, Judith A. Merkies, James Nicholson, Marit Paulsen, Marianne Thyssen, Michail Tremopoulos
