P6_TA(2009)0073
Предполагаемо използване на европейски държави от ЦРУ за транспортиране и незаконно задържане на затворници
B6-0097 , 0098 , 0099 и 0101/2009
Резолюция на Европейския парламент от 19 февруари 2009 г. за предполагаемото използване на европейски държави от ЦРУ за транспортиране и незаконно задържане на затворници
Европейският парламент
, –
като взе предвид международните, европейските и националните инструменти относно правата на човека и основните свободи, както и относно забраната на произволните задържания, насилствените изчезвания и изтезанията, като Международния пакт за граждански и политически права от 16 декември 1966 г. и Конвенцията на ООН против изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание от 10 декември 1984 г., както и съответните протоколи към тях,
–
като взе предвид резолюцията си от 14 февруари 2007 г. относно предполагаемото използване на европейски държави от ЦРУ за транспортиране и незаконно задържане на затворници ОВ С 287 Е, 29.11.2007 г., стр. 309.
, както и други доклади и резолюции, разглеждащи този въпрос, включително работата по този въпрос на Съвета на Европа,
–
като взе предвид резолюцията си от 4 февруари 2009 г. за репатрирането и заселването на затворници от лагера в Гуантанамо Приети текстове, P6_TA(2009)0045 .
,
–
като взе предвид писмото, изпратено от своя председател до националните парламенти относно последващите мерки, предприети от държавите-членки след резолюцията на Парламента от 14 февруари 2007 г.,
–
като взе предвид член 103, параграф 4 от своя правилник,
A.
като има предвид, че в резолюцията си от 14 февруари 2007 г. отправи поредица от 46 подробни препоръки към държавите-членки, Съвета и Комисията;
Б.
като има предвид, че след приемането на резолюцията си от 14 февруари 2007 г настъпиха ред нови събития в държавите-членки на ЕС, включително:
–
изявленията на държавния секретар на външните работи на Обединеното кралство относно два полета на САЩ за извънредно предаване, транспортиращи двама затворници, които са се приземили на територията на Обединеното кралство през 2002 г., както и съставянето на списък с подозрителни полети, който да бъде изпратен на властите на САЩ с искане за конкретно уверение, че те не са били използвани за предаване, както и изявленията на министър-председателя в тази връзка; сезирането на главния прокурор на Обединеното кралство от държавния секретар на вътрешните работи на Обединеното кралство по въпроса за възможни "престъпни правонарушения" от страна на МИ5 и ЦРУ при третирането на Binyam Mohamed, решението на Върховния съд от 5 февруари 2009 г. за невъзможността му да разпореди разкриването на информация относно предполагаемите изтезания, на които е бил подложен Binyam Mohamed, тъй като според твърдението на държавния секретар на външните работи на Великобритания, САЩ са заплашили Обединеното кралство с блокиране на обмена на разузнавателни данни относно тероризма, и обжалването на решението въз основа на съмнения относно истинността на това твърдение,
–
решението на полския министър-председател да предаде на прокуратурата документи относно полети и затвори на ЦРУ, както и заключението на полския прокурор, според което над дузина полети на ЦРУ са използвали летище Szymany, в потвърждение на констатациите на Временната комисия на Парламента,
–
изявленията на испанския министър на външните работи и на испанския парламент, разясняващи информацията за военни полети, публикувана в El País,
–
налагането от страна на някои правителства на изисквания за държавна тайна по отношение на информация, свързана с разследванията относно предаването, както се случи в Италия, където производството за предаването на Abu Omar в момента е спряно и се очаква Конституционният съд да се произнесе по законосъобразността на позоваването на държавна тайна;
В.
като има предвид, че на 3 февруари 2009 г. членът на Комисията, отговарящ за правосъдие, свобода и сигурност, заяви пред Европейския парламент, че е предприел редица действия за изпълнение на препоръките на Парламента, включително е изпратил писмо до властите в Полша и Румъния с искане за пълно изясняване на позицията относно предполагаемото съществуване на тайни затвори на тяхна територия и е изготвил съобщение с предложение за нови мерки в сферата на гражданското въздухоплаване;
Г.
като има предвид, че извънредното предаване и тайното задържане са в противоречие с международното право в областта на правата на човека, с Конвенцията на ООН срещу изтезанията, с Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и с Хартата на основните права на Европейския съюз, и като има предвид, че властите на САЩ в момента преразглеждат тези практики;
Д.
като има предвид, че лицата, отвлечени на територията на някои държави-членки по програмата за извънредно предаване, са били транспортирани по въздух до Гуантанамо или до други държави от властите на САЩ с военни полети или с полети на ЦРУ, които често са преминавали над територията на ЕС и в някои случаи са извършили и междинни кацания в някои държави-членки на ЕС, като има предвид, че лицата, прехвърлени в трети държави, са били подложени на изтезания в местни затвори;
Е.
като има предвид, че някои държави-членки се обърнаха към властите на САЩ с искане за освобождаването и репатрирането на лица, които са били обект на извънредно предаване и които притежават тяхно гражданство или са пребивавали постоянно на тяхна територия; като има предвид, че официални представители на някои държави-членки са имали достъп до затворници в Гуантанамо или в други центрове за задържане, и също са ги разпитали, за да проверят обвиненията, повдигнати срещу тях от властите на САЩ, като по този начин са легитимирали съществуването на подобни центрове за задържане;
Ж.
като има предвид, че в резолюцията си от 14 февруари 2007 г. изтъква, и последвалите събития го потвърждават, че няколко държави-членки на ЕС са участвали или са сътрудничили активно или пасивно на властите на САЩ при незаконното транспортиране на затворници от страна на ЦРУ и военните сили на САЩ и/или при тяхното задържане в Гуантанамо и в "тайните затвори", чието съществуване бе признато от президента Буш – както това се доказва от наскоро разкрита информация относно разрешения за прелитане, дадени от правителства вследствие на искания на САЩ, и от правителствена информация относно тайни затвори – както и че държавите-членки на ЕС носят особен дял от политическата, моралната и юридическата отговорност за транспортирането и задържането на лицата, затворени в Гуантанамо и в тайните центрове за задържане;
З.
като има предвид, че Сенатът на САЩ ратифицира споразумението между ЕС и САЩ за екстрадиция и взаимна правна помощ, което е ратифицирано от всички държави-членки на ЕС освен Италия;
И.
като има предвид, че указите на президента Обама от 22 януари 2009 г., въпреки че са значителна крачка напред, изглежда не подхождат цялостно към въпросите за тайното задържане и отвличане или за използването на изтезания;
1.
Критикува липсата на действия до момента от страна на държавите-членки и на Съвета за изясняване на обстоятелствата около програмата за извънредно предаване и за изпълнение на препоръките на Парламента; осъжда факта, че на 3 февруари 2009 г. Съветът не даде задоволителни отговори пред Парламента;
2.
Призовава държавите-членки, Съвета и Комисията да изпълнят изцяло препоръките, отправени към тях от Парламента в декларацията му от 14 февруари 2007 г. и да оказват помощ за установяване на истината, като започват разследвания или сътрудничат с компетентните власти, като разкриват и предоставят цялата свързана с това информация, и като гарантират ефективен парламентарен контрол на действията на тайните служби; отправя искане до Съвета да разкрие цялата съответна информация относно транспортиране и незаконно задържане на затворници, включително в рамките на Работната група по публично международно право (COJUR); призовава държавите-членки и институциите на ЕС да сътрудничат с всички компетентни международни органи, включително тези на ООН и на Съвета на Европа, и да предадат на Парламента всяка съответна информация, доклади от парламентарни разследвания или решения;
3.
Призовава Европейския съюз и Съединените щати да укрепят трансатлантическия диалог за нов общ подход в борбата срещу тероризма, основан на общите ценности като зачитане на международното право в областта на правата на човека, демокрацията и правовата държава, в рамките на международното сътрудничество;
4.
Вярва, че споразуменията между ЕС и САЩ за екстрадиция и взаимна правна помощ представляват подходящ инструмент за законно правоприлагане и съдебно сътрудничество в борбата срещу тероризма; ето защо приветства ратифицирането им от страна на Сената на САЩ и призовава Италия да ги ратифицира в най-кратък срок;
5.
Приветства издаването от президента Обама на три указа относно затварянето на центъра за задържане в Гуантанамо, преустановяването на дейността на военните комисии, прекратяването на използването на изтезания и закриването на тайните затвори в чужбина;
6.
Въпреки това подчертава факта, че продължават да съществуват някои неясноти относно продължаващото използване на ограничен брой схеми за предаване и на тайни центрове за задържане и изразява убеждението си, че ще бъдат направени разяснения относно закриването и забраната на използването на всички останали тайни центрове за задържане на територията на САЩ или извън нея, които пряко или непряко се ръководят от американските власти; припомня, че тайното задържане само по себе си се явява сериозно нарушение на основните права на човека;
7.
Отново потвърждава, че в съответствие с член 14 от Конвенцията на ООН срещу изтезанията, всяка жертва на изтезания разполага с гарантирано право на удовлетворение и на справедлива и адекватна компенсация;
8.
Приветства предстоящото посещение в Съединените щати на 16 и 17 март 2009 г. на члена на Комисията, отговарящ за правосъдие, свобода и сигурност, на чешкото председателство и на координатора на ЕС за борбата срещу тероризма и призовава представителите на ЕС да повдигнат въпроса за извънредното предаване и за тайните центрове за задържане, тъй като това са сериозни нарушения на международното и европейското право в областта на правата на човека; призовава Съвета по правосъдие и вътрешни работи на заседанието си на 26 февруари 2009 г. да приеме твърда позиция по въпроса и да обсъди въпроса за затварянето на Гуантанамо и обратното заселване на задържаните лица, като надлежно вземе предвид резолюцията на Парламента от 4 февруари 2009 г. по този въпрос;
9.
Призовава Европейския съюз, държавите-членки и властите на САЩ да разследват и изяснят напълно случаите на злоупотреби и нарушаване на международното и национално право относно правата на човека, основните свободи, забраната на изтезанията, малтретирането и насилствените изчезвания и относно правото на справедлив процес, които са извършени във връзка с "войната срещу тероризма", с оглед на това да се установи отговорността за тайните центрове за задържане, в това число и за Гуантанамо, и за програмата за извънредно предаване, както и да се гарантира, че такива нарушения няма да се повторят в бъдеще и че борбата срещу тероризма се води, без да се накърняват правата на човека, основните свободи, демокрацията и върховенството на закона;
10.
Призовава Съвета, Комисията и координатора на ЕС за борбата срещу тероризма след посещението на делегацията на ЕС в САЩ да докладват на Парламента относно прилагането на споразуменията за екстрадиция и правна помощ, както и относно сътрудничеството между ЕС и САЩ в борбата срещу тероризма, при гарантиране на пълното зачитане на правата на човека, така че компетентната комисия да може да разгледа тези въпроси в доклад, изготвен, наред с другото, въз основа на параграф 232 от резолюцията му от 14 февруари 2007 г.;
11.
Възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция съответно на Съвета, Комисията, Върховния представител по общата външна политика и политика на сигурност, координатора на ЕС за борбата срещу тероризма, на правителствата и парламентите на държавите-членки, генералния секретар на НАТО, генералния секретар и председателя на Парламентарната асамблея на Съвета на Европа, генералния секретар на ООН и на президента и Конгреса на САЩ.
