A7-0079/2011
23.3.2011
ДОКЛАД
относно международни споразумения относно въздушния транспорт в рамките на Договора от Лисабон
(2010/2207(INI))
Комисия по транспорт и туризъм
Докладчик:
Brian Simpson
PE 452.542v01-00
СЪДЪРЖАНИЕ
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ..........................3
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ...............................................................................................8
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ...................................12
ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ
относно международни споразумения относно въздушния транспорт в рамките на Договора от Лисабон
( 2010/2207(INI) )
Европейският парламент ,
– като взе предвид своето решение от 20 октомври 2010 г. относно преразглеждането на Рамковото споразумение за отношенията между Европейския парламент и Европейската комисия
Приети текстове, P6_TA(2010)0366 . („Рамковото споразумение”),
– като взе предвид своята резолюция от 17 юни 2010 г. относно споразумението за въздушен транспорт между Европейския съюз и Съединените американски щати
Приети текстове, P6_TA(2010)0239 . ,
– като взе предвид своята резолюция от 5 май 2010 г. относно започване на преговори за споразумения със Съединените американски щати, Австралия и Канада
Приети текстове, P7_TA(2010)0144 . относно резервационните данни на пътниците (PNR),
– като взе предвид своята резолюция от 25 април 2007 г. относно създаването на общоевропейско авиационно пространство
OВ C 74Е, 20.3.2008 г., стр. 506. ,
– като взе предвид своята резолюция от 14 март 2007 г. относно сключването на споразумението за въздушен транспорт между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Съединените американски щати, от друга страна
OВ C 301Е, 13.12.2007 г., стр. 143. ,
– като взе предвид своята резолюция от 17 януари 2006 г. за разработване на програмата за външна политика на Общността в авиационната област
ОВ C 287E, 24.11.2006 г., стр. 84. ,
– като взе предвид съобщението на Комисията, озаглавено „Развитие на програмата за външната политика на Общността в областта на въздухоплаването“ ( COM(2005)0079 ),
– като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 218 от него,
– като взе предвид член 48 от своя правилник,
– като взе предвид доклада на комисията по транспорт и туризъм ( A7‑0079/2011 ),
A. като има предвид, че до влизането в сила на Договора от Лисабон с Парламента бяха провеждани единствено консултации във връзка със сключването на международни споразумения относно въздушния транспорт,
Б. като има предвид, че вече се изисква одобрението на Парламента за споразумения, обхващащи области, за които се прилага обикновената законодателна процедура,
В. като има предвид, че когато Комисията договаря споразумения между Съюза и трети държави или международни организации „Европейският парламент се информира незабавно и подробно за всички етапи на процедурата”
Член 218, параграф 10 от Договора за функционирането на Европейския съюз. ,
Г. като има предвид, че Рамковото споразумение следва да гарантира, че правомощията и прерогативите на институцията се упражняват възможно най-ефективно и прозрачно,
Д. като има предвид, че в това рамково споразумение Комисията пое задължението да зачита принципа на равно третиране по отношение на Парламента и Съвета по законодателни и бюджетни въпроси, особено що се отнася до достъпа до заседания и предоставянето на мнения или друга информация;
Въведение
1. счита, че всеобхватни споразумения за въздушен транспорт със съседните държави или със значими глобални партньори могат да донесат значителни ползи за пътниците, товарните превозвачи и авиокомпаниите както по отношение достъпа до пазара, така и във връзка със сближаването на нормативните актове за насърчаване на честна конкуренция, включително по отношение на държавните субсидии и социалните и екологични стандарти;
2. признава, че хоризонталните споразумения, привеждащи в съответствие двустранните споразумения с правото на Общността, са необходими за гарантирането на правна сигурност и предоставянето на допълнителни ползи по отношение опростяването, както и за да се гарантира, че всички авиолинии в Съюза ще се ползват от същите права;
3. посочва, че стандартите за сигурност на въздухоплаването са от основополагащо значение за пътниците, екипажите и въздухоплаването като цяло и поради това подкрепя сключването на споразумения за въздушна безопасност с държави, които разполагат със значима промишленост в областта на самолетостроенето, предвид пестенето на средства и постигането на единни високи стандарти чрез намаляването на припокриването на оценките, тестовете и проверките;
4. изразява своето съжаление, че Съветът все още не е предоставил на Комисията мандат за преговори за всеобхватно споразумение за въздушен транспорт с важни търговски партньори като Китайската народна република и Индия; счита, че този пропуск вреди все повече на интересите на Съюза, особено предвид бързият ръст, който постигат тези икономики;
5. посочва липсата на важни държави като Япония и Руската федерация в последния списък на Комисията относно международните споразумения в областта на въздушния транспорт;
6. изразява своята загриженост във връзка с нерешения въпрос относно полетите над Сибир; призовава Комисията да положи всички необходими усилия, включително обсъждане на въпроса в контекста на преговорите на Русия за присъединяване към СТО, за да се избегне нарушаването на конкуренцията между самолетните компании на ЕС;
Критерии за оценка на споразуменията
7. подчертава, че при всички преговори трябва да се прецени какви са ползите от постигането на споразумение в ранен етап в сравнение с отлагането с цел търсене на по-амбициозен резултат;
8. посочва, че при оценката на всеобхватните споразумения, представени за одобрение, Парламентът ще се стреми към прилагането на последователен набор от стандарти; отбелязва по-специално, че при тази проверка Парламентът ще обръща особено внимание на степента, до която: ограниченията на достъпа до пазара и възможностите за инвестиции са балансирано облекчени; са предоставени стимули за запазване и подобряване на социалните и екологичните стандарти; са предоставени подходящи гаранции за защитата на личните данни и личния живот; са включени взаимното признаване на стандартите за безопасност и сигурност; е гарантирана висока степен на защита на правата на пътниците;
9. счита, че е налице спешна нужда от общи за всички държави по света стандарти за защита на личните данни и на личния живот и че критериите, посочени от Парламента в резолюцията му от 5 май 2010 г. предлагат подходящ модел за такова споразумение; отбелязва, че Съюзът трябва да играе водеща роля при разработването на подобни международни стандарти;
10. обръща внимание на нарастващия дял на участието на авиационния сектор в глобалното затопляне и счита, че споразуменията следва да включват ангажимент за съвместна работа в рамките на Международната организация за гражданска авиация с оглед намаляването на емисиите, както и целта за засилване на техническото сътрудничество в областите на климатологията (CO 2 и други свързани с климата емисии в атмосферата), развойната дейност, техническото развитие и ефективността на горивата;
11. подчертава, че различните аспекти на нормативната уредба в сферата на авиацията, в това число шумовите ограничения и ограниченията по отношение на нощните полети, следва да бъдат определени на местно равнище при пълно спазване на принципите за лоялна конкуренция и за субсидиарност; изисква Комисията да координира тези въпроси на европейско равнище, като вземе предвид националните законодателства на държавите-членки, както и принципа на „балансирания подход”, както е определен от Международната организация за гражданска авиация;
12. призовава Комисията да използва споразуменията относно въздушния транспорт, за да насърчава спазването на съответното международно законодателство в областта на социалните права, по-конкретно трудовите стандарти, залегнали в основните конвенции на Международната организация на труда (МОТ 1930–1999 г.), насоките на ОИСР за многонационални предприятия (1976 г., преразгледани през 2000 г.) и Римската конвенция относно приложимото право при договорни задължения от 1980 г.;
13. отбелязва, че критериите при споразуменията за безопасност включват: пълно взаимно признаване на практиките и процедурите за сертифициране; обмен на данни, свързани с безопасността; съвместни проверки; засилено регулаторно сътрудничество, както и консултации на техническо равнище, за да се решат проблемите преди задействането на механизма за решаване на спорове;
Процедура
14. подчертава, че за да бъде в състояние да вземе решение дали да даде своето одобрение след приключването на преговорите, Парламентът трябва да следи процеса от самото начало; счита също така, че е в интерес на останалите институции всеки въпрос, пораждащ загриженост и достатъчно значим, за да постави под въпрос готовността на Парламента да даде своето одобрение, да бъде идентифициран и да се пристъпи към неговото решаване на ранен етап;
15. припомня, че още с рамковото споразумение от 2005 г. Комисията се задължава да предоставя на Парламента своевременна и ясна информация по време на подготовката, провеждането и приключването на международните преговори; отбелязва, че в преразгледаното споразумение от октомври 2010 г. се посочва изрично, че Парламентът от самото начало следва да получава редовно и, по целесъобразност, при условията на поверителност подробна информацията за текущата процедура по време на всички фази на преговорите;
16. очаква от Комисията да предостави на компетентната комисия на ЕП информация относно намеренията й да предлага провеждането на преговори с оглед сключването и изменението на международни споразумения относно въздушния транспорт, както и относно проектите на директиви за преговори, проектите на текстове за преговори и документът, който ще бъде парафиран, и други релевантни документи и сведения; очаква ролята на Парламента с оглед на всички допълнителни изменения на дадено международно споразумение относно въздушния транспорт да бъде изрично предвидена в споразумението;
17. посочва, че съгласно член 24 от рамковото споразумение, горепосочената информация трябва да бъде предавана на Парламента по такъв начин, че при необходимост той да е в състояние да даде становище; настоятелно призовава Комисията да докладва на Парламента как неговите становища са били взети под внимание;
18. признава, че когато Парламентът получава чувствителна информация относно текущи преговори, той е задължен да гарантира съблюдаването на поверителността;
19. отбелязва, че Правилникът за дейността на Парламента позволява на пленарната зала „въз основа на доклад на компетентната комисия ..., да приеме препоръки и да изисква те да бъдат взети предвид преди сключването на разглежданото международно споразумение“ (член 90, параграф 4);
20. признава, че в споразуменията относно въздушния транспорт често се предоставя важна роля на съвместен комитет, особено по отношение на сближаването на правните уредби; приема, че в много случаи това е по-ефективно и по-гъвкаво средство за вземане на решения в сравнение с опитите за включване на такива точки в самото споразумение; подчертава все пак важността на това Парламентът да получава пълна и навременна информация относно работата на различните съвместни комитети;
21. призовава Комисията с оглед поддържането на добро равнище на информираност да представя на Парламента редовно и не по-рядко от веднъж на три години, доклади, в които се анализират слабостите и силните страни на действащи споразумения; посочва, че въз основа на този доклад Парламентът би могъл впоследствие да оценява по-ефикасно бъдещи споразумения;
22. възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Съвета и на Комисията.
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ
Въведение
Договорът от Лисабон, влязъл в сила на 1 декември 2009 г., разшири обхвата на обстоятелствата, при които одобрението на Парламента се изисква за сключване на международно споразумение. Понастоящем споразуменията относно въздушния транспорт попадат в тази категория, тъй като обхващат сфера, за която се прилага обикновената законодателна процедура
Член 218, параграф 6, буква а), подточка v) от Договора за функционирането на Европейския съюз. . Преди това с Парламента бяха провеждани само консултации по такива споразумения.
Предвид тази промяна, комисията по транспорт и туризъм реши да изготви доклад по собствена инициатива с цел да се установят някои общи принципи относно начина на оценка на споразуменията относно въздушния транспорт както по същество, така и във връзка с процедурите, които комисията може да възприеме, за да се увери, че в хода на преговорите е била добре информирана и е имала възможността да заяви своите приоритети много преди да е изправена пред свързания с процедурата на одобрение избор „да/не”.
Видове споразумения
Различават се три широки категории споразумения относно въздушния транспорт:
· хоризонтални споразумения , привеждащи в съответствие съществуващи двустранни споразумения за въздухоплавателни услуги между държавите-членки и дадена трета страна с общностното право;
· всеобхватни споразумения със съседни страни или световни партньори, чиято цел е да гарантират лоялна конкуренция и да помагат за реформирането на международното гражданско въздухоплаване като насърчават европейските норми и промишленост;
· споразумения за безопасност , чиято цел е да се гарантира високо равнище на безопасност на гражданското въздухоплаване по целия свят и да се минимизират икономическите тежести като се премахнат ненужните двойни проверки.
Общоприето е, че споразуменията с трети страни относно въздушния транспорт като цяло са позитивни. Очевидно хоризонталните споразумения, изпълняващи решението на Съда от 5 ноември 2002 г.
Дело C-466/98 , са необходими, за да се обезпечи правната сигурност. Те също така гарантират еднакви права за всички авиокомпании в Съюза като същевременно опростяват съществуващата преди мрежа от споразумения на държавите-членки;
По същия начин всеобхватните споразумения със съседни страни или значими световни партньори могат да осигурят значителни ползи като предлагат подобрени услуги на пътниците и товарните превозвачи, както от гледна точка на разнообразие, така и на разходи, като същевременно дават на авиокомпаниите нови възможности и конкурентно предимство. Освен това, нормативното сближаване може много да помогне за насърчаването на лоялната конкуренция, особено с оглед на държавните субсидии, социалните и екологичните стандарти.
В този контекст е жалко, че Съветът все още предстои да даде мандат на Комисията да започне проговори с важни търговски партньори в Азия, включително Китайската народна република и Индия, въпреки че предложението в тази посока е от 2005 г. Икономическият растеж на този регион увеличава още повече стойността на подобни споразумения. Парламентът следва съответно да призове Съвета да признае, че стойността на споразумение между Съюза и една от тези бързоразвиващи се икономики е много по-голяма от това, което може да се постигне чрез двустранни преговори.
Споразуменията за безопасност минимизират двойните оценки, тестове и контроли (освен ако има значими нормативни разлики) като дават възможност на ЕС и друг значим производител на въздухоплавателни средства да разчитат взаимно на сертификационната система на другата страна. Това несъмнено е желателно, тъй като помага за намаляването на разходите и за гарантирането на високи стандарти.
Критерии
Обаче привлекателността като цяло на тези споразумения не следа да се бърка с идеята, че всяко споразумение е добро споразумение. Вместо това е необходимо да се направи преценка, както от Комисията като преговарящ, така и от Съвета и Парламента като органите, които трябва да одобрят резултатите от преговорите, дали въпросното споразумение е достатъчно амбициозно и балансирано, или би било за предпочитане да се забави постигането на споразумение в търсене на по-добър резултат.
Възможно е да се има предвид, особено в случая на всеобхватните споразумения, списък с критерии, които докладчиците, отговарящи за отделните споразумения биха могли да използват, за да се гарантира последователен подход по отношение на развитието на различните споразумения. Този списък с критерии би могъл да включва:
· скоростта и степента на отваряне на пазара;
· дали ограниченията върху инвестициите са намалени по един навременен и балансиран начин;
· гарантиране, че синхронизирането на социалните и екологичните стандарти е в посока на партньора с по-високо, а не с по-ниско равнище на тези стандарти;
· спазване на европейските стандарти за защита на данните и правото на личен живот. Това означава да се гарантира, че всяко прехвърляне на лични данни следва да осигурява необходимите предпазни механизми за гражданите на ЕС, да съблюдава процесуалните гаранции и правото на защита и да спазва законодателството за защита на данните;
· ограничения за държавната помощ, които осигуряват лоялна и балансирана конкуренция;
· взаимно признаване на стандартите за сигурност и безопасност, което включва в идеалния случай „еднократна проверка за сигурност“ (т.е. пътници, багаж и товар, които очакват трансфер биха били изключени от преминаването през допълнителни мерки за сигурност);
· синхронизиране на политиката по отношение на правата на пътниците, така че да се гарантират възможно най-високи стандарти.
Подобно, в случая на споразуменията за безопасност, е важно целта да е пълно взаимно признаване, така че спазването на приложимото законодателство на една страна да се счита за спазване на законодателството на другата страна и сертификационните практики и процедури на всяка страна да дават равностойно доказателство за съответствие. За да се поддържа взаимно доверие споразумението вероятно ще предвижда съвместни инспекции, проучвания, обмен на данни за безопасността (инспекции на въздухоплавателните средства и информация във връзка с произшествия), както и засилено регулаторно сътрудничество и консултации на техническо равнище, за да бъдат въпросите разрешавани, преди да са се превърнали в спорове.
Това обаче на означава, че всяко споразумение трябва да отговаря на всяка точка от списъка. Често пъти ще се налага да се изгражда доверие чрез постепенно въвеждане или извеждане от употреба на елементи или чрез поетапни преговори. Вместо това идеята е да се създаде рамка спрямо, която отделните споразумения могат да бъдат оценявани.
Процес
Парламентът трябва да следи процеса отначало, за да бъде в добра позиция да преценява дали да даде, или не съгласие след като преговорите приключат. Също така, както показва опитът с Програмата за проследяване на финансирането на тероризма, в интерес на Комисията и Съвета е всички достатъчно значими съображения, които могат да поставят под въпрос даването на съгласие от страна на Парламента, да бъдат идентифицирани и преодолени на ранен етап, а не след като преговорите са приключили. Това означава, че Парламентът и неговите комисии следва да търсят начини да се уверят, че Комисията е осведомена за критериите, които ще използва за оценка на споразумението и за всички елементи, които могат да се окажат неприемливи.
Още съгласно Рамковото споразумение от 2005 г. Комисията се задължава да предоставя своевременна и ясна информация на Парламента по време на подготовката, провеждането и приключването на международните преговори. Тази информация обхваща проектоуказания за водене на преговори, приетите указания за водене на преговори, последвалото провеждане на преговорите и тяхното приключване." Тези разпоредби бяха разширени и изяснени с преразгледаното споразумение от 20 октомври 2010 г.
В съответствие с Приложение 3 на преразгледаното споразумение, Комисията (и по-специално ГД „Мобилност и транспорт“) следва да информира Парламента относно намерението си да предложи преговори, да предоставя проектоуказанията за водене на преговори, проекта на измененията, проекта на преговорните текстове, членовете, по които е постигнато съгласие, датата за парафиране и текста на споразумението, което ще бъде парафирано заедно с другите релевантни документи и информация за възможно прекратяване или изменение на споразумения.
Както беше практиката в миналото, комисията по транспорт и туризъм би могла да организира периодичното предоставяне на устна информация при закрити врата от страна на ГД „Мобилност и транспорт“, което би дало възможност на членовете, най-тясно ангажирани с темите, които се обсъждат, да установят на какъв етап са преговорите като същевременно се запазва поверителния характер на информацията. По същия начин биха били необходими подходящи мерки, за да се гарантира, че чувствителни документи се предоставят само на лицата, които се нуждаят от този материал за работни цели и с разбирането, че следва да се спазва поверителния характер на документа.
Правилникът за дейността на Парламента позволява на пленарната зала, въз основа на доклад на компетентната комисия, да приеме препоръки и да изисква те да бъдат взети предвид преди сключването на разглежданото международно споразумение (член 90, параграф 5); В допълнение, съгласно член 81, параграф 3, водещата комисия „с оглед улесняване на положителния резултат от процедурата, може да реши да представи на Парламента междинен доклад по предложението с предложение за резолюция, съдържащо препоръки за промяна или прилагане на предложения акт“.
На този етап степента, в която комисията по транспорт и туризъм би желала да използва тези официални правомощия, предстои да бъде определена. Много ще зависи от степента, в която е възможно да се поддържа и засилва съществуващия конструктивен диалог между комисията и ГД „Мобилност и транспорт“. При подобни обстоятелства може също така да бъде за предпочитане да се даде предимство на по-неформални начини за съобщаване на приоритетите и загрижеността на членовете. Въпреки това, може да има ситуации, при които с оглед на политическата значимост на дадено споразумение или въпросите, които повдига, да бъде желателно пленарна зала да приеме ясна позиция.
Заключение
Новите правомощия на Парламента, въведени с Договора от Лисабон, означават и нови отговорности да се осигури добрата осведоменост на Парламента и неговата водеща комисия относно подготовката на споразумения, по които от ЕП впоследствие ще се изисква да даде съгласие. Това включва и съответната отговорност провеждането на преговорите да се наблюдава отблизо. Макар че конкретните механизми за осъществяване на тази задача по ефективен и ефикасен начин ще се различават в зависимост от всяко споразумение, възможностите, които бяха посочени по-горе могат да се разглеждат като списък от елементи, от които може да се възприемат подходящите според специфичните обстоятелства на всяко споразумение.
РЕЗУЛТАТ ОТ ОКОНЧАТЕЛНОТО ГЛАСУВАНЕ В КОМИСИЯ
Дата на приемане
15.3.2011 г.
Резултат от окончателното гласуване
+:
–:
0:
39
0
0
Членове, присъствали на окончателното гласуване
Georges Bach, Izaskun Bilbao Barandica, Antonio Cancian, Luis de Grandes Pascual, Saïd El Khadraoui, Ismail Ertug, Jacqueline Foster, Mathieu Grosch, Jim Higgins, Ville Itälä, Dieter-Lebrecht Koch, Georgios Koumoutsakos, Werner Kuhn, Jörg Leichtfried, Bogusław Liberadzki, Eva Lichtenberger, Gesine Meissner, Hella Ranner, Vilja Savisaar-Toomast, Olga Sehnalová, Debora Serracchiani, Brian Simpson, Dirk Sterckx, Keith Taylor, Silvia-Adriana Ţicău, Giommaria Uggias, Thomas Ulmer, Peter van Dalen, Artur Zasada, Roberts Zīle
Заместник(ци), присъствал(и) на окончателното гласуване
Philip Bradbourn, Spyros Danellis, Isabelle Durant, Tanja Fajon, Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz, Ioan Mircea Paşcu, Dominique Riquet, Alfreds Rubiks, Sabine Wils
