A7-0256/2011
29.6.2011
***I
ДОКЛАД
относно предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) № 428/2009 за въвеждане режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба
(COM(2010)0509 – C7‑0289/2010 – 2010/0262(COD))
Комисия по международна търговия
Докладчик: Vital Moreira
PE 462.795v02-00
Легенда на използваните знаци
* Процедура на консултация
*** Процедура на одобрение
***I Обикновена законодателна процедура (първо четене)
***II Обикновена законодателна процедура (второ четене)
***III Обикновена законодателна процедура (трето четене)
(Посочената процедура се базира на правното основание, предложено в проекта на акт.)
Изменения към проект на акт
Измененията към проекта на акт, внесени от Парламента, се обозначават в получер курсив . Отбелязването в курсив е предназначено за съответните технически служби и се отнася до частите от проекта на акт, за които е предложено изменение с оглед изготвяне на окончателния текст (например очевидно грешни или липсващи части в текста на даден език). Предложенията за поправка подлежат на съгласуване със засегнатите технически служби.
Антетката на всяко изменение към съществуващ акт, който проектът на акт има за цел да измени, съдържа трети и четвърти ред, където се посочват съответно съществуващият акт и засегнатата разпоредба от него. Възпроизведените части от разпоредба на съществуващ акт, която Парламентът желае да измени, но която остава непроменена в проекта на акт, се отбелязват с получер шрифт. Евентуални заличавания, които засягат такива части от текста се обозначават по следния начин: [...] .
СЪДЪРЖАНИЕ
ПРОЕКТ НА ЗАКОНОДАТЕЛНА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ....5
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ...............................................................................................6
ПРОЦЕДУРА...........................................................................................................................11
ПРОЕКТ НА ЗАКОНОДАТЕЛНА РЕЗОЛЮЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ
относно предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) № 428/2009 за въвеждане режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба
( COM(2010)0509 – C7‑0289/2010 – 2010/0262(COD) )
(Обикновена законодателна процедура: първо четене)
Европейският парламент ,
– като взе предвид предложението на Комисията към Европейския парламент и Съвета ( COM(2010)0509 ),
– като взе предвид член 294, параграф 2 и член 207 от Договора за функционирането на ЕС, съгласно които Комисията е внесла предложението ( C7‑0289/2010 ),
– като взе предвид член 294, параграф 3 от Договора за функционирането на ЕС,
– като взе предвид доклада на португалския парламент относно проекта на законодателен акт,
– като взе предвид член 55 от своя правилник,
– като взе предвид доклада на комисията по международна търговия ( A7-0256/2011 ),
1. приема своята позиция на първо четене, която съдържа предложението на Комисията;
2. изисква от Комисията да се отнесе до него отново, в случай че възнамерява да внесе съществени промени в своето предложение или да го замени с друг текст;
3. възлага на своя председател да предаде позицията на Парламента съответно на Съвета и на Комисията, както и на националните парламенти.
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ
1. Контекст
Системата на ЕС за контрол на износа на изделия и технологии с двойна употреба, въведена с Регламент 428/2009
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 428/2009 НА СЪВЕТА от 5 май 2009 г. за въвеждане режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба. , изисква наличието на разрешение за износ за изделията с двойна употреба
Терминът „изделия с двойна употреба” съгласно определението в Регламент 428/2009 означава „изделия, включително софтуер и технология, които могат да се използват както за граждански, така и за военни цели, и включва всички изделия, които могат да се прилагат както за невзривна употреба, така и по какъвто и да било начин, подпомагащ производството на ядрени оръжия или други ядрени взривни устройства“. , изброени в приложението към посочения регламент. Приложение I към този регламент зависи в голяма степен от решенията, взети с консенсус в рамките на международните режими за контрол върху износа, като например Австралийската група (AG) за биологически и химически изделия, Групата на ядрените доставчици (NSG) за ядрени изделия за граждански цели, Режима за контрол на ракетните технологии (MTCR) и Васенаарската договореност (WA) за контрол на износа на конвенционалното оръжие и изделията и технологиите с двойна употреба. В член 15 от основния Регламент 428/2009 се уточнява, че „списъкът на изделията с двойна употреба, поместен в приложение I, се актуализира в съответствие със съответните задължения и ангажименти и всички изменения в тях, които държавите-членки са поели като членове на международните режими за неразпространение и договореностите за контрол върху износа, или посредством ратификация на съответните международни договори“.
Васенаарската договореност за контрол на износа на конвенционалното оръжие и изделията и технологиите с двойна употреба (WA) беше създадена, за да насърчава прозрачност и по-голяма отговорност в трансфера на конвенционални оръжия и изделия и технологии с двойна употреба, така че по този начин да бъдат предотвратявани натрупвания с дестабилизиращо действие. Тя е приемник на датиращия от времето на Студената война Координационен комитет за многостранен контрол на износа (КоКом) и беше създадена на 12 юли 1996 г. в холандския град Васенаар в близост до Хага. Васенаарската договореност е значително по-малко стриктна от КоКом и съсредоточава своето внимание основно върху прозрачността на националните режими за контрол върху износа, като не дава право на вето на отделни членове относно организационни решения. Чрез своите национални политики участващите държави
Понастоящем Аржентина, Австралия, Австрия, Белгия, България, Канада, Хърватия, Чешка република, Дания, Естония, Финландия, Франция, Германия, Гърция, Унгария, Ирландия, Италия, Япония, Латвия, Литва, Люксембург, Малта, Нидерландия, Нова Зеландия, Норвегия, Полша, Португалия, Южна Корея, Румъния, Руска федерация, Словакия, Словения, Южноафриканска република, Испания, Швеция, Швейцария, Турция, Украйна, Обединеното кралство и САЩ. се стремят да гарантират, че трансферът на тези изделия не допринася за развитието или повишаването на военния потенциал и че те не биват отклонявани с цел подпомагане на този потенциал. Представители на държавите участнички във Васенаарската договореност се срещат редовно във Виена, където се намира нейният секретариат. Решенията се вземат по време на годишното пленарно заседание на Васенаарската договореност, в което участват представители на всички държави, които са страни по тази договореност.
Австралийската група (AG) е неформална група от държави, която беше създадена през 1985 г. по инициатива на правителството на Австралия поради фактическото използване на химически оръжия от Ирак през 1984 г., така че тази група да помага на своите членове да определят изделията за износ, които трябва да бъдат контролирани с цел неразпространение на химическо и биологично оръжие. Групата, която първоначално се състоеше от 15 държави членки, проведе първото си заседание през септември 1989 г. Понастоящем тя наброява 41 държави членки
Аржентина (1993 г.), Южна Корея (1996 г.), Австралия (1985 г.), Латвия (2004 г.), Австрия (1989 г.), Литва (2004 г.), Белгия (1985 г.), Люксембург (1985 г.), България (2001 г.), Малта (2004 г.), Канада (1985 г.), Нидерландия (1985 г.), Хърватия (2007 г.), Нова Зеландия (1985 г.), Република Кипър (2000 г.), Норвегия (1986 г.), Чешка република (1994 г.), Полша (1994 г.), Дания (1985 г.), Португалия (1985 г.), Естония (2004 г.), Румъния (1995 г.), Европейска комисия (1985 г.), Република Словакия (1994 г.), Финландия (1991 г.), Словения (2004 г.), Франция (1985 г.), Испания (1985 г.), Германия (1985 г.), Швеция (1991 г.), Гърция (1985 г.), Швейцария (1987 г.), Унгария (1993 г.), Република Турция (2000 г.), Исландия (1993 г.), Украйна (2005 г.), Ирландия (1985 г.), Обединено кралство (1985 г.), Италия (1985 г.), САЩ (1985 г.), Япония (1985 г.). , включително всички членове на ОИСР (с изключение на Мексико), Европейската комисия и всички 27 държави-членки на ЕС. Членовете на Австралийската група контролират износа в съответствие с уеднаквен списък на съединения, включително някои, които не са забранени за износ по силата на Конвенцията за забрана на химическите оръжия (CWC), но които могат да бъдат използвани в производството на химически оръжия. Цел на Австралийската група е да даде възможност на държавите, които се занимават с износ или пренос, да сведат до минимум опасността от подпомагане на разпространението на химически или биологични оръжия. Групата провежда ежегодни срещи. Всички държави, които участват в Австралийската група, са страни по Конвенцията за забрана на химическите оръжия (CWC) и по Конвенцията за биологичните оръжия (BWC).
Режимът за контрол на ракетните технологии (MTCR) беше създаден през 1987 г. от Канада, Франция, Германия, Италия, Япония, Великобритания и САЩ с цел предотвратяване на разпространението на безпилотни системи за доставка на ядрени оръжия, по-специално системи за доставка, способни да доставят товар от поне 500 кг на минимално разстояние от 300 км.
Понастоящем членове са Аржентина (1993 г.), Австралия (1990 г.), Австрия (1991 г.), Белгия (1990 г.), България (2004 г.), Бразилия (1995 г.), Канада (1987 г.), Чешка република (1998 г.), Дания (1990 г.), Финландия (1991 г.), Франция (1987 г.), Германия (1987 г.), Гърция (1992 г.), Унгария (1993 г.), Исландия (1993 г.), Ирландия (1992 г.), Италия (1987 г.), Япония (1987 г.), Люксембург (1990 г.), Нидерландия (1990 г.), Нова Зеландия (1991 г.), Норвегия (1990 г.), Полша (1998 г.), Португалия (1992 г.), Южна Корея (2001 г.), Руска федерация (1995 г.), Южноафриканска република (1995 г.), Испания (1990 г.), Швеция (1991 г.), Швейцария (1992 г.), Турция (1997 г.), Украйна (1998 г.), Обединено кралство (1987 г.), САЩ (1987). По време на годишната среща през юли 1993 г. в Осло членовете се споразумяха да разширят функционалния обхват на MTCR, така че той да обхваща неразпространението на безпилотни летателни апарати за всички оръжия за масово унищожение. Забранените материали са групирани в две категории, които са описани в приложението към MTCR относно оборудване, софтуер и технологии. MTCR имаше успех в забавянето или спирането на няколко програми за балистични ракети. През 2002 г. MTCR беше допълнен с Международния кодекс на поведение срещу разпространението на балистични ракети, известен още като „Хагски кодекс на поведение”, който призовава за сдържаност и внимание по отношение на разпространението на системи за балистични ракети, способни да пренасят оръжия за масово унищожение.
Групата на ядрените доставчици (NSG) е още един международен орган за намаляване на ядреното разпространение чрез контролиране на износа и повторния трансфер на материали, които може да се приложат при разработването на ядрени оръжия, и чрез подобряване на съхраняването и защитата на съществуващите материали. Тя беше основана през 1974 г. в отговор на проведения през тази година от Индия ядрен опит, като показа, че определени ядрени технологии, които не са пряко свързани с разработването на оръжие, могат лесно да бъдат използвани за разработване на оръжие. Страните по Договора за неразпространение на ядрено оръжие (ДНЯО) прозряха необходимостта от по-нататъшно ограничаване на износа на ядрено оборудване, материали и технология. Първоначално Групата на ядрените доставчици наброяваше седем държави членки: Канада, Федерална република Германия, Франция, Япония, СССР, Обединеното кралство и САЩ. През 1976-1977 г. броят на членовете нарасна до петнадесет с приемането на Белгия, Чехословакия, Германската демократична република, Италия, Нидерландия, Полша, Швеция и Швейцария. Китай стана член през 2004 г. Европейската комисия участва като наблюдател
Понастоящем членове са Аржентина, Австралия, Австрия, Беларус, Белгия, Бразилия, България, Канада, Китай, Хърватия, Кипър, Чешка република, Дания, Естония, Финландия, Франция, Германия, Гърция, Унгария, Исландия, Ирландия, Италия, Япония, Казахстан, Южна Корея, Латвия, Литва, Люксембург, Малта, Нидерландия, Нова Зеландия, Норвегия, Полша, Португалия, Румъния, Руска федерация, Словакия, Словения, Южноафриканска република, Испания, Швеция, Швейцария, Турция, Украйна, Обединеното кралство и САЩ. Европейската комисия участва като наблюдател. .
Приложение І към регламента бе актуализирано за последен път по повод на приемането на Регламент 428/2009 на 5 май 2009 г. Оттогава насам всички международни режими за контрол на износа взеха решения за изменение и актуализиране на своите списъци за контрол. Поради това е необходимо да се внесат нужните изменения в приложение І.
2. Забележки
Към днешна дата приложение І към регламента беше транспонирано полуавтоматично в законодателството на ЕС, без никакво участие на Европейския парламент или на националните парламенти в Европейския съюз. Координацията и представителството на ЕС в международните режими за контрол се характеризираха чрез водещата роля на основни държави-членки на ЕС, вземането на решения и изготвянето на политики зад затворени врати под концептуалната – междуправителствена – сянка на ОВППС. Всички държави-членки на ЕС са членове на NSG и на Австралийската група, но Кипър не е член на Васенаарската договореност, а Кипър, Естония, Латвия, Литва, Малта, Словения, Словакия и Румъния не са членове на MTCR. Нещо повече, Европейската комисия е член-учредител на Австралийската група и наблюдател в NSG, но не играе роля във Васенаарската договореност и MTCR. Поради това последователността на политиката на ЕС спрямо и в рамките на международните режими за контрол понастоящем не може да бъде гарантирана от никоя от институциите на ЕС.
На Европейския парламент е представено предложение на Комисията, което е обект на изменения. Трябва да се отбележи, обаче, че възможността за действие на Парламента е сравнително ограничена. Чрез изпращането на законодателно предложение Комисията просто играе ролята на един вид катализатор на това, което е договорено между държавите-членки. В действителност „реалната” процедура за изменение на приложение I към регламента е следната:
1. Организацията за контрол на износа на Обединеното кралство, която е част от Министерството на икономиката, иновациите и уменията, събира всички изменения към международните режими и ги обединява в един документ.
2. След това този документ се изпраща на Съвета и на държавите-членки.
3. Държавите-членки разполагат с известно време, за да прегледат измененията и да представят коментари.
4. Въпросът се обсъжда в рамките на работната група „Изделия с двойна употреба“ на Съвета.
5. Когато всички приемат измененията към приложение I, Съветът превежда документа на официалните езици.
6. След като бъде преведен, проектът за приложение се изпраща на Комисията.
7. Комисията транспонира съгласуваните промени в законодателно предложение и добавя обяснителния меморандум.
8. Комисията проверява необходимите процедури за приемане.
9. Комисията приема цялото предложение и го изпраща на Парламента и на Съвета.
Следователно Парламентът няма реална възможност да бъде изменяща институция по това досие, както го изисква ролята му на равноправен орган в законодателния процес. С оглед на бъдещи изменения към този регламент е необходимо да се подобри координацията и ролята на ЕС в международните режими за контрол и да се гарантира, че ЕС говори с един глас и съществува силна парламентарна подкрепа по всички въпроси, които са в изключителната компетентност на ЕС.
3. Заключение
С цел коригиране на тази ситуация, понастоящем Парламентът води преговори със Съвета относно предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) № 1334/2000 за въвеждане режим на Общността за контрол на износа на стоки и технологии с двойна употреба (Доклад A7-0028/2011 - COM(2008)0854 – C7-0062/2010 – 2008/0249(COD) ). Във връзка с това Парламентът одобри значителни изменения към член 1 на регламента, които имат за цел да задължат Комисията и държавите-членки да създадат сигурна система за събирането, предаването и съхранението на нотификации, както и да задължат Комисията да уведомява Европейския парламент относно функционирането на системата. Досега тази система представляваше само възможност, въведена чрез регламента от 2009 г. Системата ще има онлайн достъп до база данни, съдържаща напр. отказите за разрешения за износ. Парламентът иска също така да наложи на координационната група по въпросите на изделията с двойна употреба задължението да представя на Европейския парламент годишен доклад с цел изпълнение на контролната функция спрямо Европейската комисия. В заключение, Парламентът иска да въведе задължение за Комисията да докладва относно изпълнението и прилагането, както и да предоставя обстойна оценка на въздействието на регламента.
Като е убеден, че горепосоченият регламент ще бъде изменен съобразно изискванията на Договора от Лисабон за по-прозрачно и демократично вземане на решения относно рамката на Съюза по въпросите на двойната употреба, докладчикът препоръчва приемане на предложението на Комисията на първо четене.
ПРОЦЕДУРА
Заглавие
Изменение на Регламент (ЕО) № 428/2009 за въвеждане на режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба
Позовавания
COM(2010)0509 – C7-0289/2010 – 2010/0262(COD)
Дата на представяне на ЕП
27.9.2010 г.
Водеща комисия
Дата на обявяване в заседание
INTA
7.10.2010 г.
Докладчик(ци)
Дата на назначаване
Vital Moreira
26.1.2011 г.
Разглеждане в комисия
16.3.2011 г.
12.4.2011 г.
23.5.2011 г.
Дата на приемане
21.6.2011 г.
Резултат от окончателното гласуване
+:
–:
0:
25
1
2
Членове, присъствали на окончателното гласуване
William (The Earl of) Dartmouth, Laima Liucija Andrikienė, Kader Arif, David Campbell Bannerman, Daniel Caspary, Marielle De Sarnez, Christofer Fjellner, Yannick Jadot, Metin Kazak, Bernd Lange, David Martin, Emilio Menéndez del Valle, Vital Moreira, Paul Murphy, Cristiana Muscardini, Godelieve Quisthoudt-Rowohl, Niccolò Rinaldi, Tokia Saïfi, Helmut Scholz, Peter Šťastný, Robert Sturdy, Keith Taylor, Iuliu Winkler, Pablo Zalba Bidegain, Paweł Zalewski
Заместник(ци), присъствал(и) на окончателното гласуване
Catherine Bearder, George Sabin Cutaş, Mário David, Syed Kamall, Maria Eleni Koppa, Elisabeth Köstinger, Jörg Leichtfried, Inese Vaidere, Jarosław Leszek Wałęsa
Дата на внасяне
29.6.2011 г.
