<QUEST><TI><TI-INTRO>USTNO VPRAŠANJE Z RAZPRAVO <QREF QID="O-2006-0123">O-0123/06</QREF></TI-INTRO><TI-RULES-EP>v skladu s členom 108 Poslovnika</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR>predložila <PERSON ID="23712">Jan Zahradil</PERSON>, <PERSON ID="23695">Hynek Fajmon</PERSON>, <PERSON ID="28320">Ivo Strejček</PERSON>, <PERSON ID="28323">Oldřich Vlasák</PERSON>, <PERSON ID="28921">Jaroslav Zvěřina</PERSON>, <PERSON ID="28319">Nina Škottová</PERSON>, <PERSON ID="23705">Miroslav Ouzký</PERSON>, <PERSON ID="28339">Daniel Strož</PERSON>, <PERSON ID="28336">Věra Flasarová</PERSON>, <PERSON ID="23706">Miloslav Ransdorf</PERSON>, <PERSON ID="28331">Jaromír Kohlíček</PERSON>, <PERSON ID="28315">Petr Duchoň</PERSON>, <PERSON ID="28351">Tomáš Zatloukal</PERSON>, <PERSON ID="28352">Zuzana Roithová</PERSON>, <PERSON ID="28180">Ján Hudacký</PERSON>, <PERSON ID="28173">Zita Pleštinská</PERSON>, <PERSON ID="26833">Milan Gaľa</PERSON>, <PERSON ID="28324">Milan Cabrnoch</PERSON>, <PERSON ID="28330">Vladimír Remek</PERSON>, <PERSON ID="28357">Vladimír Železný</PERSON>, <PERSON ID="28348">Josef Zieleniec</PERSON>, <PERSON ID="28197">Árpád Duka-Zólyomi</PERSON>, <PERSON ID="28354">Jan Březina</PERSON>, <PERSON ID="23866">Edit Bauer</PERSON>, <PERSON ID="28132">Richard Ashworth</PERSON>, <PERSON ID="4528">Neil Parish</PERSON>, <PERSON ID="4540">Philip Bradbourn</PERSON>, <PERSON ID="4513">Geoffrey Van Orden</PERSON>, <PERSON ID="4527">John Bowis</PERSON>, <PERSON ID="4538">Malcolm Harbour</PERSON>, <PERSON ID="1429">Christopher Beazley</PERSON>, <PERSON ID="4552">Den Dover</PERSON>, <PERSON ID="4521">Charles Tannock</PERSON>, <PERSON ID="4516">Roger Helmer</PERSON>, <PERSON ID="4555">Daniel Hannan</PERSON>, <PERSON ID="4517">Christopher Heaton-Harris</PERSON>, <PERSON ID="4535">Philip Bushill-Matthews</PERSON>, <PERSON ID="1419">James Elles</PERSON>, <PERSON ID="4546">Struan Stevenson</PERSON>, <PERSON ID="23707">Libor Rouček</PERSON>, <PERSON ID="23840">Richard Falbr</PERSON> in <PERSON ID="28359">Jana Bobošíková</PERSON></TI-AUTHOR><TI-DEST>za <INST TYPE="COM">Komisijo</INST></TI-DEST></TI><OBJECT OBJID="OBJ0123">Zadeva: Podpora javno-zasebnih partnerstev in kohezijske politike</OBJECT><CONTENT><PARA>Javno-zasebna partnerstva (PPP), ki na novo opredeljujejo odnos med javno upravo in zasebnim sektorjem, se pospešeno razvijajo ter imajo ključno vlogo pri projektih kohezijske politike in doseganju lizbonskih ciljev. To potrjuje tudi Zelena knjiga o javno-zasebnih partnerstvih in sporočilo Komisije o javno-zasebnih partnerstvih ter zakonodaja Skupnosti o javnih naročilih in koncesijah. Mešani model, po katerem ima javni organ v lasti infrastrukturo, medtem ko zasebno, pogosto nadnacionalno, podjetje izvaja storitve na podlagi izvajalske pogodbe, je lahko dobra in učinkovita praksa pri upravljanju javnih storitev.</PARA><PARA>Nove države članice morajo obveznosti, ki izhajajo iz zakonodaje Skupnosti, izpolniti v razmeroma kratkem času. Ena od teh obveznosti je področje upravljanja voda, pri čemer je treba modernizirati in razviti infrastrukturo, da bodo izpolnjeni pogoji iz Direktive Sveta 91/271/EGS<FNREF FNIDREF="FN1"/> o čiščenju komunalne odpadne vode. S sprejetjem obveznosti so države članice in zlasti upravni organi, ki imajo v lasti infrastrukturo za upravljanje voda, menile, da bodo finančna sredstva iz kohezijskega sklada pripomogla k izpolnjevanju obveznosti, ki izhajajo iz pravnega reda Skupnosti. Vendar, ko je treba odobriti projekte v okviru kohezijskega sklada z mešanim modelom (infrastruktura je v lasti lokalnega organa, vendar projekt izvaja zasebno podjetje), se upravni organi, kot sami opozarjajo, soočajo s precejšnjo Komisijino težavo. Komisija meni, da lahko v takih primerih pride do kršitve nekaterih splošnih predpisov EU, ki niso točno določeni ali ne obstajajo v nobenem zakonodajnem aktu, zato zahteva upoštevanje abstraktnih „najboljših mednarodnih praks“. Komisija meni, da se s težavami, povezanimi z uporabo javno-zasebnih partnerstev pri upravljanju voda, soočajo v različnih državah članicah, kjer se jih obravnava od primera do primera. Vendar Komisija razen splošnih ugotovitev še vedno ni predložila ustreznih pravno podprtih argumentov v dokazilo, da je bila v teh primerih kršena zakonodaja Skupnosti in da iz tega razloga ni mogoče zagotoviti pomoči iz kohezijskega sklada. Komisija s takim delovanjem brez kakršne koli ustrezne pravne podlage, onemogoča ustrezno uporabo kohezijskega sklada za izpolnjevanje obveznosti držav članic, ki izhajajo iz zakonodaje Skupnosti. Zaradi takega stališča Komisije so ogroženi številni projekti, ki uporabljajo model javno-zasebnega partnerstva in zelo pomembno vplivajo na življenjsko kakovost državljanov. Če bi bila pri uporabi javno-zasebnih partnerstev kršena zakonodaja Skupnosti, bi Komisija kot varuh pogodb zagotovo nemudoma sprožila postopek za ugotavljanje kršitev.</PARA><PARA>Kako namerava Komisija rešiti ta položaj, da bodo lahko države članice črpale sredstva iz kohezijskega sklada in s tem hkrati izpolnjevale zahteve iz Direktive 91/271/EGS, h katerim so se zavezale s pristopnim aktom? Kako namerava Komisija zagotoviti pravno varnost za upravne organe in njihove partnerje ter načelo enakega obravnavanja?</PARA><FN FNID="FN1">  UL L 135, 30.5.1991, str. 40.</FN></CONTENT></QUEST>