<QUEST><TI><TI-INTRO>USTNO VPRAŠANJE <QREF QID="H-2010-0231">H-0231/10</QREF></TI-INTRO><TI-SESSION>v času vprašanj, na delnem zasedanju maja 2010</TI-SESSION><TI-RULES-EP>v skladu s členom 116 Poslovnika</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR>predložila <PERSON ID="5729">Kathleen Van Brempt</PERSON></TI-AUTHOR><TI-DEST>za <INST TYPE="COM">Komisijo</INST></TI-DEST></TI><OBJECT OBJID="OBJ0231">Zadeva: Politika Komisije o omejenih virih</OBJECT><CONTENT><PARA>Komisija namerava do konca leta pripraviti predlog v zvezi z njeno politiko o vse večjem pomanjkanju virov. Komisar Tajani je med obiskom pri Odboru za industrijo, raziskave in energijo 28. aprila 2010 večkrat poudaril, da je upravljanje virov ena njegovih prednostnih nalog. Poleg dostopa do virov v EU in zunaj nje je zlasti izpostavil pomen recikliranja in ponovne uporabe.</PARA><PARA>Vprašanje pa je, kako točno Komisija opredeljuje in pojmuje izraza „recikliranje“ in „ponovna uporaba“ ter ali bo njena politika na tem področju dovolj smela. Ali bo še naprej v ospredju običajni pogled na recikliranje in izrabljanje virov (downcycling), ali pa bo Komisija šla korak dlje ter upoštevala in spodbujala novejše prakse, kakršna je načelo nenehnega obnavljanja virov (cradle to cradle)? Če drži slednje, kako točno se bo to odražalo v njeni politiki? Ali bo, na primer, načelo „cradle to cradle“ prihodnosti postalo merilo upravičenosti do javnih naročil?</PARA></CONTENT></QUEST>