<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Vprašanje za ustni odgovor <QREF QID="O-2011-000301">O-000301/2011</QREF></TI-INTRO><TI-DEST>za <INST TYPE="COM">Komisijo</INST></TI-DEST><TI-RULES-EP>Člen 115 poslovnika</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96872">Nadja Hirsch</PERSON>, <PERSON ID="97086">Sonia Alfano</PERSON>, <PERSON ID="28266">Sophia in 't Veld</PERSON>, <PERSON ID="96670">Louis Michel</PERSON>, <PERSON ID="96677">Cecilia Wikström</PERSON>, <PERSON ID="28208">Nathalie Griesbeck</PERSON>, <PERSON ID="4398">Gianni Vattimo</PERSON>, <PERSON ID="4335">Marielle De Sarnez</PERSON>, <PERSON ID="97203">Ramon Tremosa i Balcells</PERSON>, <PERSON ID="28246">Alexander Alvaro</PERSON>, <PERSON ID="4253">Frédérique Ries</PERSON>, <PERSON ID="34234">Antonyia Parvanova</PERSON>, <PERSON ID="108329">Andrea Zanoni</PERSON><BRK/>v imenu skupine <GRPOL GRPOLID="1119">ALDE</GRPOL></TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ000301">Zadeva: Dostop do zdravstvenega varstva za nezakonite migrante</OBJECT><CONTENT><PARA>Z Mednarodnim paktom Združenih narodov o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah, ki ga je podpisalo vseh 27 držav članic, je vsakomur priznana pravica do zdravja kot temeljna pravica. Pogodba o delovanju o Evropski unije in Listina Evropske unije o temeljnih pravicah odražata to prepričanje.</PARA><PARA>Vendar pa je nedavna študija, ki jo je v desetih državah članicah opravila Agencija Evropske unije za temeljne pravice<FNREF FNIDREF="FN1"/>, pokazala, da se nacionalne prakse po dostopu nezakonitih migrantov do zdravstvenega varstva močno razlikujejo. V šestih državah članicah, kjer je potekala študija, nezakoniti migranti razen v nujnih primerih nimajo dostopa do brezplačnih javnih zdravstvenih storitev. V eni državi članici je zdravstvena oskrba dostopna, vendar pa morajo bolnice prijaviti državnim organom nezakonite migrante. Zaradi strahu, da jih bodo odkrili, se nezakoniti migrante raje odločajo, da tvegajo svoje zdravje. </PARA><PARA>Države članice se bojijo morebitnih stroškov brezplačnega zdravstvenega varstva nezakonitih migrantov. Vendar pa večje vlaganje v osnovno zdravstveno varstvo za vse pomeni nižje stroške drage medicinske oskrbe v nujnih primerih, pa tudi manjše tveganje za javno zdravje. Pravica do osnovnega zdravstvenega varstva je temeljna pravica, ne glede na status osebe. To odgovornost mora prevzeti država, ne pa nevladne organizacije in civilna družba, kot je sedaj praksa v več državah članicah, ki ne omogočajo polnega dostopa do osnovnega zdravstvenega varstva.</PARA><PARA>Ali lahko Komisija pripravi celovito študijo praks na področju dostopa do zdravstvenega varstva za nezakonite migrante v vseh 27 državah članicah?</PARA><PARA>Še zlasti, ali lahko Komisija pripravi grobo oceno, koliko bi letno stala brezplačno zdravstveno varstvo v Evropski uniji za nezakonite migrante?</PARA><PARA>Ali lahko Komisija potrdi ali zanika kakršno koli povezavo med brezplačnim zdravstvenim varstvom v nekaterih državah članicah in številom nezakonitih migrantov v teh državah? Z drugimi besedami, ali obstajajo dokazi, da je brezplačno zdravstveno varstvo med dejavniki privlačnosti?</PARA><PARA>Ob koncu, ali lahko Komisija podrobno opiše vpliv študije Agencije na določbe o zdravstvenem varstvu, o katerih trenutno potekajo pogajanja v okviru svežnja direktiv o azilnem postopku in sprejemu iskalcev azila?</PARA><FN FNID="FN1">  Agencija Evropske unije za temeljne pravice, Migranti z neurejenim statusom: dostop do zdravstvenega varstva v 10 državah članicah Evropske unije, Dunaj 2011.</FN></CONTENT></QUEST>