Jonathan Sacks: „Faceţi eroi din oamenii moderaţi“
Cultură
2008-11-20 - 13:00
Jonathan Sacks: „Nu vorbiţi cu extremiştii, faceţi eroi din oamenii moderaţi” Jonathan Sacks, Marele Rabin al congregaţiilor ebraice unite din Commonwealth, a vizitat Parlamentul European miercuri, în cadrul Anului european al dialogului intercultural.
După discursul adresat deputaţilor europeni, domnul Sacks ne-a acordat un interviu exclusiv, în care ne-a vorbit despre importanţa izolării extremiştilor.
Europa şi America oferă modele diferite de societate multi-rasială şi multi-religioasă.
Ce pot învăţa cele două una de la cealaltă?
Americanii au fost nevoiţi dintotdeauna să integreze oameni noi, astfel încât conceptul de „alianţă“ a făcut parte dintotdeauna din cultura politică a Statelor Unite.
Acest concept vine însă din cultura politică a Europei de după Reformare şi are rădăcini în Biblia evreiască.
Sugerez Europei să se întoarcă la acel concept, care are puterea să unească grupuri aparţinând unor culturi diferite.
Acesta spune „noi, popoarele, venim împreună“.
Dacă vreţi să construiţi o societate, trebuie să includeţi pe toată lumea, în calitate de constructor.
Când contribui la un lucru, aparţii acestuia.
Deci SUA au preluat această idee din Europa.
Au împrumutat-o şi continuă să o folosească, pe când Europa a uitat de ea.
Ideea s-a născut în secolul 17, când naţiunile Europei au fost nevoite să găsească o modalitate de unire.
Celelalte modalităţi nu sunt bune.
Reacţia romanticilor împotriva raţionalismului, în secolul 19, a creat state naţionale bazate pe rase.
Dacă îşi stabileşti naţiunea pe rasă sau religie, obţii o naţiune exclusivistă.
Ştim unde au dus aceste naţiuni: la două războaie mondiale şi holocaust.
Nu putem să mai mergem pe această cale.
V-aţi întâlnit personal cu islamici radicali.
Aţi putut purta un dialog?
Condiţia pentru a putea sta de vorbă cu cineva este ca acest cineva să îţi recunoască dreptul la cuvânt, să te recunoască drept partener de dialog.
Cineva care îmi neagă existenţa, identitatea sau drepturile nu poate fi partener într-un dialog.
Deci problema nu este cum vorbim cu extremiştii, ci cum vorbim cu cei moderaţi pentru a izola extremiştii.
Europa trebuie să dea putere celor moderaţi şi să marginalizeze extremiştii.
Acest lucru reprezintă o provocare politică, deoarece, din păcate, mass-media dă putere extremiştilor.
Dacă deturnezi un tanc petrolier, sau arunci în aer ceva, sau omori oameni, ţi se face publicitate.
Presa prezintă extremiştii drept un model pentru tineri.
Extremiştii devin eroi.
Şi tinerii îşi spun „îmi doresc să fiu şi eu aşa“.
Deci nu vorbiţi cu extremiştii, faceţi eroi din oamenii moderaţi.
Referitor la Orientul Mijlociu, nu ar trebui să fie religia un instrument de promovare a înţelegerii, în loc să fie motiv de luptă?
Religia este ca vremea.
Câteodată este soare şi îţi place vremea, altă dată este frig şi umed şi nu îţi place.
Nu există religie fără elemente bune sau fără elemente rele.
În epocile care cunosc schimbări rapide, destabilizare, nesiguranţă şi teamă, oamenii se întorc către cei care le pot oferi siguranţă, aceştia fiind întotdeauna extremiştii.
Pentru ei, lumea e simplă: noi avem dreptate, ei se înşeală.
În perioade de tulburări politice şi extremism religios, adevăraţii eroi sunt cei care se opun extremismului în religia lor.
Unii au fost asasinaţi pentru acest lucru, alţii excomunicaţi.
E nevoie de curaj pentru a te împotrivi extremismului.
Dar dacă faci acest lucru cu un simţ al umorului, îi poţi învinge.
Printre israelieni şi palestinieni există lideri religioşi care vor pace şi care recunosc religia adevărată a celeilalte părţi.
Sunt aceştia majoritari?
Nu contează - deoarece trebuie să construim poduri, şi chiar dacă sunt mulţi, chiar dacă sunt puţini, trebuie să îi apreciem şi să îi folosim.
În contextul istoriei, există speranţa ca religiile diferite să poată coexista în pace?
Oamenii confundă optimismul cu speranţa.
Optimismul este credinţa că lucrurile se vor îmbunătăţi.
Speranţa este credinţa că dacă ne străduim îndeajuns am putea să ameliorăm lucrurile.
Optimismul este o virtute pasivă, speranţa este activă.
Nu ai nevoie de curaj pentru a fi optimist, ci doar de o doză de naivitate.
Dar îţi trebuie mult curaj pentru a avea speranţă.
Ţinând cont de faptul că am existat de peste 3000 de ani, niciun evreu care cunoaşte istoria evreilor nu poate fi optimist; dar niciun evreu nu poate renunţa la speranţă.
Imnul naţional al Israelului înseamnă „speranţă“.
Sarcina noastră, ca lideri religioşi, este să fim promotori ai speranţei într-o lume aproape de disperare.
Avem nevoie de tenacitate şi curaj pentru a continua, dar nici nu ne putem gândi la alternativă: politica disperării este o politică foarte periculoasă.
Sunt glumele parte integrantă a speranţei?
Cu siguranţă!
Umorul este văr cu speranţa.
Chiar i-am sugerat preşedintelui Pöttering ca după Anul european al dialogului intercultural să încerce un An european al umorului.
Glumeam doar.
20081114STO42075 Sir Jonathan Sacks, Marele Rabin la Marii Britanii: Un nou legământ european al speranţei - comunicat de presă 2008: Anul european al dialogului intercultural Site-ul Marelui Rabin (în engleză)
RO
1
PHOTO
20081120PHT42646.jpg
RO
4
LINK
http://www.chiefrabbi.org/
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081117IPR42209 0 NOT XML V0//RO
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080211FCS20948 0 NOT XML V0//RO
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
