16.3.2009
PROPUNERE DE REZOLUȚIE
depusă pe baza întrebărilor cu solicitare de răspuns oral B6‑0216/2009 și B6‑0215/2009
în conformitate cu articolul 108 alineatul (5) din Regulamentul de procedură
de Kader Arif
în numele Comisiei pentru comerț internațional
privind Acordul preliminar de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Africa Centrală, pe de altă parte
Rezoluția Parlamentului referitoare la un Acord preliminar de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Asia Centrală, pe de altă parte
Parlamentul European ,
–
având în vedere Rezoluția sa din 25 septembrie 2003 referitoare la cea de-a cincea Conferință Ministerială a Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) de la Cancún JO C 77 E, 26.3.2004, p.
393. , Rezoluția sa din 12 mai 2005 referitoare la evaluarea Rundei Doha în urma Deciziei Consiliului General al OMC din 1 august 2004 JO C 92 E, 20.4.2006, p.
397. , Rezoluția sa din 1 decembrie 2005 referitoare la preparativele pentru cea de-a șasea Conferință Ministerială a Organizației Mondiale a Comerțului din Hong Kong JO C 285 E, 22.11.2006, p.
126. , Rezoluția sa din 23 martie 2006 referitoare la impactul asupra dezvoltării al acordurilor de parteneriat economic (APE) JO C 292 E, 1.12.2006, p.
121. , Rezoluția sa din 4 aprilie 2006 referitoare la evaluarea Rundei Doha în urma Conferinței Ministeriale a OMC din Hong Kong JO C 293 E, 2.12.2006, p.
155. , Rezoluția sa din 1 iunie 2006 referitoare la comerț și sărăcie: conceperea unor politici comerciale care să maximizeze contribuția comerțului la reducerea sărăciei JO C 298 E, 8.12.2006, p.
261. , Rezoluția din 7 septembrie 2006 referitoare la suspendarea negocierilor privind Agenda de dezvoltare de la Doha JO C 305 E, 14.12.2006, p.
244.
(ADD), Rezoluția din 23 mai 2007 privind Acordurile de parteneriat economic JO C 102 E, 24.4.2008, p.
301. , Rezoluția din 12 decembrie 2007 privind Acordurile de parteneriat economic JO C 323 E, 18.12.2008, p.
361. , precum și Rezoluția din 5 iunie 2008 referitoare la propunerea de regulament al Consiliului de aplicare a unui sistem de preferințe tarifare generalizate de la 1 ianuarie 2009 la 31 decembrie 2011 și de modificare a Regulamentelor (CE) nr.
552/97 și nr.
1933/2006 și a Regulamentelor (CE) nr.
964/2007 și nr.
1100/2006 ale Comisiei Texte adoptate, P6_TA(2008)0252 . ,
–
având în vedere Acordul preliminar de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Africa Centrală, pe de altă parte,
–
având în vedere Acordul de parteneriat dintre membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific (ACP), pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (Acordul de la Cotonou),
–
având în vedere Concluziile Consiliului Afaceri Generale și Relații Externe (CAGRE) din aprilie 2006, octombrie 2006, mai 2007, octombrie 2007, noiembrie 2007 și mai 2008,
–
având în vedere Comunicarea Comisiei din 23 octombrie 2007 privind acordurile de parteneriat economic (COM(2007)0635),
–
având în vedere Acordul General pentru Tarife și Comerț (GATT), în special articolul XXIV,
–
având în vedere Declarațiile ministeriale de la cea de-a patra sesiune a Conferinței ministeriale a OMC din 14 noiembrie 2001 de la Doha și de la cea de-a șasea sesiune a Conferinței ministeriale a OMC din 18 decembrie 2005 de la Hong Kong,
–
având în vedere Strategia comună privind ajutorul pentru comerț adoptată de Consiliul Uniunii Europene la 15 octombrie 2007,
–
având în vedere raportul și recomandările Grupul de acțiune pentru ajutorul pentru comerț adoptate de Consiliul General al OMC la 10 octombrie 2006,
–
având în vedere Declarația Mileniului a Organizației Națiunilor Unite din 8 septembrie 2000, care definește Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului (ODM) drept criterii stabilite în mod colectiv de către comunitatea internațională pentru eradicarea sărăciei,
–
având în vedere angajamentele comunitare cu privire la asistența oficială pentru dezvoltare (AOD) înscrise în „Consensul de la Monterrey”, adoptat la 22 martie 2002 de Națiunile Unite în cadrul Conferinței internaționale privind finanțarea pentru dezvoltare, în comunicatul Gleneagles, publicat de grupul G8 la 8 iulie 2005, în Concluziile Consiliului și ale reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului privind APE, adoptate la 27 mai 2008 la Addis Abeba, precum și în Declarația Conferinței de la Doha, adoptată la 2 decembrie 2008 de Națiunile Unite în cadrul celei de-a doua Conferințe internaționale privind finanțarea pentru dezvoltare,
–
având în vedere Programul de acțiune de la Accra adoptat la 4 septembrie 2008 de statele participante la cel de-al treilea Forum la nivel înalt privind eficacitatea ajutorului,
–
având în vedere articolul 108 alineatul (5) coroborat cu articolul 103 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură,
A.
întrucât, din cauza faptului că nu a fost posibilă încheierea unui acord regional cu toate țările din Africa Centrală până la sfârșitului anului 2007, Uniunea Europeană și Camerunul au instituit un APE preliminar la 17 decembrie 2007; întrucât acest acord a fost semnat la Yaoundé la 15 ianuarie 2009;
B.
întrucât obiectivele principale ale acestui acord, precum și ale tuturor APE, trebuie să fie dezvoltarea economică și socială durabilă și eradicarea sărăciei, precum și sprijinul pentru integrarea regională și încurajarea participării economiilor ACP la economia mondială;
C.
întrucât Comisia negociază încă un acord paralel cu toate statele Africii Centrale;
D.
întrucât ar trebui să se ia în considerare diversitatea profilurilor economice și sociale ale celor opt state din Africa Centrală, dintre care șase sunt state fără ieșire la mare, iar cinci fac parte din categoria țărilor cel mai puțin dezvoltate care beneficiază de acces liber la piața europeană în cadrul inițiativei „Totul, cu excepția armelor”;
E.
întrucât deschiderea acestor țări față de exporturile europene trebuie să fie însoțită de un ajutor pentru dezvoltare și de o asistență tehnică considerabilă;
F.
întrucât Comisia și statele membre ale Uniunii Europene s-au angajat în octombrie 2007 să furnizeze câte 1 miliard EUR anual în plus în cadrul ajutorului pentru comerț cu scopul de a sprijini țările în curs de dezvoltare în procesul de îmbunătățire a capacităților lor comerciale, indiferent dacă acestea au semnat sau nu APE, și întrucât regiunea Africii Centrale ar trebui să primească o parte justă și echitabilă din aceste sume;
G.
întrucât concurența între economiile Uniunii Europene și Camerunului este limitată având în vedere că marea majoritatea exporturilor UE constau, în principal, în produse pe care Camerunul nu le produce dar de care acesta are nevoie, fie pentru consum direct, fie ca inputuri pentru industria națională; întrucât eventuala majorare a exporturilor UE către Camerun, ca urmare a încheierii APE interimar (AIPE), nu ar trebui să împiedice producția locală și sectoarele industriale incipiente, având în vedere că APE ar trebui să contribuie la diversificarea economiilor ACP,
1.
subliniază că aceste acorduri nu pot fi considerate satisfăcătoare, decât dacă îndeplinesc următoarele obiective: oferă țărilor ACP asistență pentru dezvoltarea durabilă, promovează participarea acestora la comerțul mondial și consolidează procesul de regionalizare, revitalizează schimburile comerciale între Uniunea Europeană și țările ACP și promovează diversificarea economică a țărilor ACP;
2.
subliniază, în special, rațiunea de a fi a acestor acorduri, și anume dezvoltarea, reducerea sărăciei și contribuția la realizarea ODM-urilor;
3.
consideră că pentru atingerea acestor obiective este necesar ca țările ACP să fie protejate în mod specific de eventualele consecințe negative cauzate de aplicarea APE, prin acțiuni de sprijin care să le permită să profite cu adevărat de preferințele comerciale și prin măsuri de promovarea a dezvoltării lor economice și sociale; invită Comisia și statele membre să ofere asistență sporită și corespunzătoare pentru a facilita tranziția economiilor în urma instituirii AIPE;
4.
încurajează părțile participante la negocieri să finalizeze negocierile în cursul anului 2009, conform planificării; încurajează părțile să ia toate măsurile posibile pentru a fi în măsură să finalizeze un APE global între țările ACP și Uniunea Europeană înainte de sfârșitul anului 2009, conform planificării;
5.
recunoaște că normele OMC impuneau încheierea unui acord până la 31 decembrie 2007; constată totuși că Comisia a exercitat presiuni pentru încheierea unor APE globale înainte de această dată, dar limitarea acordului la produse ar fi făcut posibilă respectarea angajamentelor Comunității Europene față de OMC;
6.
recunoaște avantajele pe care semnarea AIPE le-a oferit exportatorilor prin extinderea oportunităților pentru exporturi spre Uniunea Europeană după expirarea la 1 ianuarie 2008 a regimului comercial prevăzut în Acordul de la Cotonou și, prin urmare, prin evitarea prejudiciilor care ar fi putut fi cauzate exportatorilor din ACP, dacă aceștia ar fi fost obligați să opereze în cadrul unor sisteme comerciale mai puțin favorabile;
7.
salută accesul scutit de taxe vamale sau contingente oferit de Uniunea Europeană țărilor ACP pe piața Uniunii Europene, pentru majoritatea produselor, pentru a sprijini liberalizarea comerțului între țările ACP și Uniunea Europeană;
8.
solicită o procedură de ratificare promptă pentru ca țările partenere să beneficieze de AIPE fără întârzieri nejustificate;
9.
subliniază că, în cazul în care acordul ar fi confirmat, acest lucru ar necesita eforturi majore și sprijin masiv din partea Uniunii pentru a moderniza economia cameruneză;
10.
consideră că, în pofida faptului că produsele agricole din Camerun beneficiază de acces preferențial pe piața europeană, APE nu poate determina dezvoltarea producției agricole în Camerun, decât dacă capacitatea de producție este consolidată și modernizată prin investiții tehnice și financiare;
11.
constată că discrepanța mare dintre nivelul cheltuielilor publice destinate subvențiilor agricole între Uniunea Europeană și economiile ACP reprezintă un dezavantaj pentru agricultorii din țările ACP prin scăderea competitivității acestora atât pe plan intern, cât și extern, deoarece produsele din aceste țări sunt mult mai scumpe în termeni reali;
12.
sprijină astfel scutirile tarifare convenite care se centrează pe produsele agricole și pe anumite produse agricole procesate, având în vedere că acestea se bazează în principal pe nevoia de a proteja industriile incipiente sau produsele sensibile din aceste țări;
13.
îndeamnă părțile care participă la negocierea oricărui APE global să vegheze la gestionarea transparentă a resurselor naturale și să determine cele mai bune practici necesare pentru ca țările interesate să își poate maximiza câștigurile din aceste resurse;
14.
invită Comisia să clarifice distribuirea actuală a fondurilor în întreaga regiune ACP care decurge din angajamentul privind cheltuielile prioritare din cadrul bugetului majorat aferent ajutorului pentru comerț;
15.
consideră că ar trebui respectat calendarul pentru angajarea și plata fondurilor europene, așa cum s-a convenit în programele orientative regionale și naționale, având în vedere că astfel de fonduri sunt esențiale pentru a sprijini țările ACP în procesul de liberalizare;
16.
subliniază că finanțările europene trebuie să contribuie la modernizarea economiilor țărilor ACP și, în același timp, la compensarea pierderilor de venituri din taxe vamale; solicită Comisiei să comunice cât mai curând posibil metodele de calcul al impactului fiscal net al APE;
17.
insistă asupra faptului că, în conformitate cu principiile de la Paris privind eficiența ajutorului, acesta din urmă trebuie să fie, printre altele, orientat în funcție de cerere și solicită, prin urmare, ACP să prezinte necesarul de fonduri suplimentare în cadrul APE, în special în ceea ce privește cadrele de reglementare, măsurile de salvgardare, facilitarea comerțului, sprijinul în vederea respectării normelor internaționale sanitare și fitosanitare și a celor privind proprietatea intelectuală, precum și componența mecanismului de monitorizare a APE;
18
îndeamnă țările interesate să furnizeze informații clare și transparente privind situația economică și politică și dezvoltarea din aceste țări pentru a îmbunătăți cooperarea cu Comisia;
19.
subliniază importanța comerțului intra-regional și necesitatea intensificării legăturilor comerciale regionale în vederea asigurării creșterii economice durabile în regiune; subliniază importanța cooperării și înțelegerii dintre diferitele entități regionale;
20.
încurajează reducerea în continuare a tarifelor între țările în curs de dezvoltare și grupurile regionale care dețin în prezent 15 până la 25 % din valoarea comercială pentru a promova în continuare schimburile comerciale sud-sud, creșterea economică și integrarea regională;
21.
subliniază că viitorul APE cu Africa Centrală nu trebuie în nici un caz să pună în pericol coeziunea sau să slăbească integrarea regională a acestor țări;
22.
invită Comisia să depună toate eforturile pentru a reîncepe negocierile privind ADD și să se asigure că acordurile de liberalizare a comerțului continuă să promoveze dezvoltarea în țările sărace;
23.
își exprimă convingerea că acordurile globale de parteneriat economic ar trebui să vină în completarea acordului privind ADD și nu să reprezinte o alternativă la acesta pentru țările ACP;
24.
consideră că incertitudinile legate de rezultatul Rundei de la Doha și rezolvarea litigiului privind bananele din cadrul OMC impun Uniunii Europene să acorde o atenție specială și să ia măsuri prioritare pentru a garanta viitorul sectorului bananelor în Camerun și în regiunea Africii Centrale;
25.
salută măsurile de salvgardare prevăzute în acord, dar subliniază că mecanismele prevăzute pentru a recurge la acestea sunt complexe și pot restrânge posibilitățile de a le pune în aplicare; invită ambele părți să evite recurgerea abuzivă inutilă la aceste măsuri de salvgardare;
26.
subliniază necesitatea ca parlamentele naționale, Parlamentul European și societatea civilă să realizeze o evaluare globală a impactului APE; solicită să se prevadă posibilitatea de a revizui calendarul de liberalizare în funcție de concluziile acestei evaluări;
27.
solicită să se susțină producția și exporturile de produse procesate cu o valoare adăugată mai mare, în special prin simplificarea și creșterea flexibilității regulilor de origine, care ar trebui să țină seama de diferențele de dezvoltare industrială dintre UE și țările ACP, precum și dintre acestea din urmă;
28.
ia act de stabilirea de perioade de tranziție în cadrul AIPE pentru întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri) pentru ca acestea să se poată adapta la schimbările ce decurg din aplicarea acordului și îndeamnă autoritățile statelor în cauză să continue sprijinirea intereselor IMM-urilor în negocierile lor pentru încheierea unui APE global;
29.
invită Uniunea Europeană să ofere asistență sporită și corespunzătoare atât autorităților din țările ACP, cât și sectorului privat pentru a facilita tranziția economică în urma semnării AIPE;
30.
subliniază că APE regional nu poate pur și simplu să transpună acordul interimar semnat cu Camerunul; subliniază că Camerunul nu este reprezentativ pentru diversitatea celor opt țări din regiune, care nu au aceleași priorități și nevoi cu privire la calendarele pentru liberalizare, perioadele de tranziție și listele de produse sensibile; solicită ca APE regional să fie suficient de flexibil pentru a lua în considerare aceste caracteristici specifice;
31.
consideră că oferta actuală a regiunii Africii Centrale de liberalizare a 71 % din schimburile comerciale pe o perioadă de 20 de ani, cu o perioadă de pregătire de 5 ani, nu este compatibilă cu principiile OMC, care prevăd o liberalizare de 80 % într-o perioadă de 15 ani;
32.
recomandă adoptarea unei abordări flexibile, asimetrice și pragmatice în cadrul negocierilor în curs pentru un APE complet; invită Comisia, în acest context, să țină seama în special de solicitarea regiunii Africii Centrale privind aspectele legate de dezvoltare din cadrul acordului; salută în acest sens concluziile Consiliului din 16-17 iunie 2008;
33.
este de acord cu includerea unui capitol de cooperare pentru dezvoltare în cadrul APE global care să acopere cooperarea privind comerțul cu produse, competitivitatea în materie de aprovizionare, infrastructura pentru îmbunătățirea mediului de afaceri, comerțul cu servicii, chestiunile comerciale, consolidarea capacității instituționale, precum și ajustările fiscale; îndeamnă ambele părți să-și respecte angajamentul luat de a încheia negocierile privind concurența și achizițiile publice, doar atunci când vor exista capacitățile necesare;
34.
invită Comisia să răspundă în mod necondiționat și flexibil solicitărilor țărilor ACP de a revizui aspectele litigioase din AIPE, inclusiv definiția „cvasitotalității schimburilor comerciale”, clauza națiunii celei mai favorizate (MFN), obligațiile privind eliminarea taxelor la export, clauza de statu-quo și garanțiile bilaterale și speciale;
35.
solicită Comisiei ca, în cazul în care țările din Africa Centrală care nu se numără printre țările cel mai puțin dezvoltate nu ar dori să semneze un APE, să studieze toate alternativele posibile pentru a le oferi acestor țări un nou cadru comercial în conformitate cu normele OMC;
36.
reamintește că normele OMC nu impun încheierea unui acord privind serviciile și așa-numitele „chestiuni de la Singapore”; subliniază astfel că Comisia nu trebuie să impună negocieri pe marginea acestor chestiuni, în cazul în care țările respective nu doresc acest lucru, și că aceasta nu poate utiliza așa-numitele „clauze de rendez-vous” în AIPE pentru a obliga toate țările din regiune să dezbată aceste chestiuni;
37.
solicită Comisiei să nu includă dispozițiile privind proprietatea intelectuală în APE pentru că acestea ar împiedica accesul la medicamente de bază; solicită Uniunii Europene să utilizeze cadrul APE pentru a ajuta țările ACP să aplice condițiile flexibile prevăzute în Declarația de la Doha privind TRIPS și sănătatea publică;
38.
subliniază că APE ar trebui să includă capitole consolidate privind dezvoltarea în vederea realizării ODM-urilor și promovării și consolidării drepturilor umane și sociale fundamentale;
39.
insistă asupra faptului că orice APE global trebuie să includă și dispoziții cu privire la buna guvernanță, la transparență în mediul politic și la drepturile omului;
40.
insistă ca Parlamentul să fie informat periodic și implicat activ în procesul de negociere a APE; subliniază, în acest sens, rolul de supraveghere și alertă rapidă al Parlamentului, precum și dorința deputaților de a iniția un dialog mai intens între instituțiile europene și reprezentanții statelor ACP și societatea civilă;
41.
solicită mecanisme de monitorizare transparente și adecvate – cu un rol și o influență clare – pentru a urmări impactul acordurilor de parteneriat economic, prin intermediul unei implicări sporite a ACP și al unei consultări largi a părților interesate;
42.
subliniază, în special, rolul esențial al parlamentelor ACP și al actorilor neguvernamentali în monitorizarea și gestionarea APE și solicită Comisiei să asigure implicarea lor sistematică în procesul de negociere în curs; consideră că acest lucru necesită un program clar al negocierilor ulterioare, acceptat de țările ACP și de Uniunea Europeană și bazat pe o abordare participativă;
43.
subliniază importanța unor mecanisme de monitorizare transparente și adecvate, cu o monitorizare eficientă de către comisia competentă a Parlamentului European pentru a asigura coerența generală a politicilor comerciale și de dezvoltare;
44.
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei, guvernelor și parlamentelor statelor membre și ale țărilor ACP, Consiliului ACP-UE și Adunării Parlamentare Paritare ACP-UE.
