7.3.2011 B7-0170/2011 PROPUNERE DE REZOLUŢIE depusă pe baza declarației Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate
depusă în conformitate cu articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul de procedură
referitoare la vecinătatea sudică, în special Libia
Martin Schulz
,
Ana Gomes
,
Kader Arif
,
Juan Fernando López Aguilar
,
María Muñiz De Urquiza
,
Roberto Gualtieri
,
Vincent Peillon
,
Harlem Désir
,
Sylvie Guillaume
,
Kristian Vigenin
în numele Grupului S&D
PE459.713v01-00 B7‑0170/2011 Rezoluția Parlamentului European referitoare la vecinătatea sudică, în special Libia
Parlamentul European ,
– având în vedere Rezoluția 1970/2011 a Consiliului de Securitate al ONU din 26 februarie 2011,
– având în vedere Rezoluția din 1 martie 2011 a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite prin care s-a suspendat cu unanimitate de voturi calitatea Libiei de membru al Consiliului Națiunilor Unite pentru Drepturile Omului (UNHRC),
– având în vedere Rezoluția S-15/2 a UNHRC din 25 februarie 2011,
– având în vedere decizia Consiliului din 28 februarie 2011 de impunere a unui embargo asupra armamentului și de impunere de sancțiuni specifice Libiei,
– având în vedere recomandarea din 20 ianuarie 2011 adresată Consiliului referitoare la negocierile în curs privind Acordul-cadru UE-Libia,
– având în vedere Rezoluția Adunării Generale a ONU din 24 octombrie 2005 (Concluziile summitului mondial din 2005) referitoare la responsabilitatea de a proteja populațiile civile de genocid, crime de război, purificare etnică și crime împotriva umanității, și având în vedere Rezoluția Adunării Generale a ONU din 7 octombrie 2009 referitoare la responsabilitatea de a proteja,
– având în vedere Rezoluția Consiliului de Securitate din 28 aprilie 2006, în care se reafirmă, la punctul 4, principiile de la alineatele 138 și 139 din Concluziile summitului mondial din 2005, referitoare la responsabilitatea de a proteja populațiile civile de genocid, crime de război, purificare etnică și crime împotriva umanității,
– având în vedere articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură,
A. întrucât regimul dictatorial al lui Gaddafi, care a condus Libia în ultimii 41 de ani, reprimă în mod violent protestele politice legitime și refuză solicitările poporului libian și ale comunității internaționale de a se retrage de la guvernare și de a înceta vărsarea de sânge; întrucât forțele militare libiene au bombardat orașe precum Zawya, Sabratah, al-Brega și Ajdabiya;
B. întrucât comunitatea internațională a arătat unanimitate deplină în cadrul Consiliului de Securitate al ONU, impunând sancțiuni regimului politic din Jamahiria Arabă Libiană și adoptând rezoluția 1970/2011 a Consiliului de Securitate ale ONU și întrucât mai mulți lideri mondiali au solicitat lui Gaddafi, încă de la începerea revoltei, să se retragă;
C. întrucât regimul Gaddafi a lansat atacuri aeriene la adresa populației civile și încurajează mercenari să tragă în populație;
D. întrucât, potrivit UNHRC, peste 200 000 de persoane au fugit din Libia în ultimele zile în țări învecinate, precum Tunisia, Egipt și Niger, în timp ce sute de mii de refugiați și lucrători străini luptă cu disperare să scape de acest conflict sau să părăsească Libia;
E. întrucât recentele evenimente din Libia, Egipt și Tunisia subliniază necesitatea urgentă a reformării acțiunii externe a UE în regiunea mediteraneeană;
F. întrucât, la 22 februarie 2011, Liga Arabă a suspendat Libia, iar, la 3 martie 2011, Secretarul General al Ligii a declarat că aceasta ar putea impune stabilirea unei zone de excludere aeriană în Libia, în cooperare cu Uniunea Africană, dacă luptele vor continua în Libia;
G. întrucât Consiliul național libian din Benghazi a solicitat o intervenție străină pentru a opri atacurile aeriene ale guvernului asupra rebelilor, în timp ce Consiliul național interimar de tranziție solicita comunității internaționale, într-o declarație din 5 martie, „să-și respecte obligația de a proteja poporul libian de genocid și crime împotriva umanității, fără a interveni direct cu forțe armate pe teritoriul libian”;
H. întrucât cel de-al doisprezecelea „Raport anual elaborat în conformitate cu articolul 8 alineatul (2) din Poziția comună 2008/944/PESC a Consiliului de definire a normelor comune care reglementează controlul exporturilor de tehnologie și echipament militar” (2011/C9/01), din ianuarie a.c., confirmă faptul că state membre UE au acordat doar în 2009 licențe de export de armament în valoare de 343 milioane EUR în favoarea Libiei;
I. întrucât, deși a renunțat la programul ADM în 2004, regimul Gaddafi încă deține o rezervă de 9,5 tone metrice de iperită;
J. întrucât Trezoreria SUA a blocat active libiene în valoare de 30 mld USD, cea mai mare sumă înghețată vreodată;
K. întrucât trei marinari olandezi sunt reținuți în Libia sub acuzația de a fi ajutat la evacuarea unor cetățeni străini;
L. întrucât între 29-30 noiembrie 2010 cel de-al treilea Summit Africa-UE a avut loc la Tripoli, precedat de summitul parlamentar prealabil UE-PPA (UE-Parlamentul Panafrican);
M. întrucât negocierile pentru un acord-cadru UE-Libia au fost suspendate, așa cum a anunțat Înaltul Reprezentant la 22 februarie,
1. își exprimă solidaritatea cu poporul libian, salută curajul și hotărârea sa și sprijină cu tărie aspirațiile sale democratice legitime; condamnă cu fermitate folosirea violenței împotriva demonstranților de către regimul Gaddafi, și deplânge numărul mare estimat de persoane ucise și rănite de la începutul protestelor pașnice; exprimă condoleanțele sale familiilor victimelor și preocuparea pentru cei răniți;
2. subliniază lipsa de legitimitate a regimului Gaddafi, care ar trebui prin urmare să se retragă imediat sau să fie forțat să o facă, pentru a permite apariția unei conduceri reprezentative, care să răspundă cerințelor legitime de libertate, democrație, securitate și bună conducere ale poporului libian;
3. sprijină pe deplin Rezoluția 1970/2011 a Consiliului de Securitate al ONU și măsurile deja întreprinse de acesta pentru a o aplica, respectiv embargoul la importul de armament, interdicția echipamentelor de reprimare a protestelor și restricțiile la deplasarea și blocarea fondurilor persoanelor implicate în abuzuri grave ale drepturilor omului, printre care atacuri împotriva populației civile;
4. subliniază că UE și statele sale membre trebuie să-și onoreze Responsabilitatea de a proteja, pentru a salva civilii libieni de atacuri armate la scară largă; astfel, nu poate fi exclusă niciuna dintre opțiunile prevăzute în Carta ONU; subliniază că orice măsuri aplicate de UE și de statele sale membre ar trebui să respecte mandatul ONU și să se bazeze pe coordonarea cu Liga Arabă și cu Uniunea Africană, încurajând ambele organizații să coordoneze eforturile internaționale;
5. subliniază că activitățile întreprinse de mercenari sunt o amenințare la adresa păcii și securității internaționale și o crimă împotriva umanității și că, prin urmare, acestea trebuie eliminate; invită Consiliul și Înaltul Reprezentant să disuadeze cu hotărâre orice guverne de la a trimite mercenari, personal militar sau echipamente militare în sprijinul reprimării poporului libian de către regimul Gaddafi; îndeamnă Consiliul, Comisia și pe Înaltul Reprezentant să militeze pentru adoptarea unui instrument juridic internațional obligatoriu prin care să se interzică activitățile de mercenariat la nivel internațional, inclusiv utilizarea de forțe paramilitare private și a forțelor de ordine private în zone de conflict;
6. își exprimă preocuparea profundă față de criza umanitară cu care se confruntă miile de persoane ce se refugiază din Libia, pe lângă pericolele și greutățile cu care se confruntă cele 6 milioane de libieni și cei peste 1 milion de europeni încă blocați în Libia, îndeosebi cei din regiunea subsahariană, care riscă persecuția, fiind confundați cu forțe de mercenari; se declară profund preocupat mai ales de soarta persoanelor care, din motive de securitate sau politice, nu se pot repatria, cum ar fi eritreenii, somalezii, etiopienii, sudanezii și îndeamnă statele membre UE să ajute la evacuarea și restabilirea lor în securitate;
7. încurajează Consiliul, Comisia și Înaltul Reprezentant să furnizeze toate resursele pentru a favoriza o operațiune umanitară internațională robustă, în sprijinul UNHRC și al altor agenții umanitare, cum ar fi OIM, PAM, Crucea Roșie Internațională, Semiluna Roșie și Comitetul Internațional al Crucii Roșii, pentru a se desfășura la granițele libiene și a asigura coridoare sigure de trecere pentru furnizarea de ajutor, pentru a acorda protecție și asistență de urgență persoanelor aflate în dificultate; face un apel către UE și statele sale membre să furnizeze avioane și ambarcațiuni pentru repatrierea sau reamplasarea migranților, solicitanților de azil sau a refugiaților libieni, și să acorde sprijin financiar, la solicitarea comună a UNHRC-OIM (Organizația Internațională pentru Migrațiune) din 3 martie;
8. consideră că, pentru a putea face față numărului mare de persoane ce încearcă să scape de conflictul din Libia, UE trebuie să utilizeze o abordare umanitară, acordând asistență de urgență și protecție persoanelor aflate în dificultate în Libia sau în țările învecinate; solicită statelor membre UE și vecinilor Libiei să permită accesul refugiaților libieni, fără discriminare; condamnă cu maximă severitate atacurile împotriva personalului umanitar și subliniază dreptul celor răniți și bolnavi de a cere asistență medicală;
9. consideră că, pentru o strategie Euro-Mediteraneană coerentă, este necesară o politică integrată de imigrare, bazată pe principiile solidarității și al contribuției echitabile; consideră că, în cazul unui aflux de populație din Africa de Nord și din Orientul Mijlociu, nici un stat membru nu va fi în măsură să facă față provocărilor fără ajutor;
10. reamintește că statele membre au obligația de a respecta principiul interdicției repatrierii forțate; constată că Frontex nu dispune de dotările necesare și că nu poate fi instrumentul principal de tratare a fluxurilor migratorii determinate de criza politică și umanitară din Africa de Nord; consideră că UE trebuie să ofere un răspuns prompt și coordonat ca parte dintr-o strategie coerentă și pe termen lung de gestionare a tranziției politice din Africa de Nord, tratând astfel cauzele fundamentale ale fluxurilor migratorii din regiune;
11. având în vedere Consiliul European extraordinar privind situația din Africa de Nord, din 11 martie, îndeamnă Uniunea Europeană să:
• să ia pe deplin în considerare, conform clauzei de solidaritate de la articolul 80 din TFUE, situația dificilă a acelor state membre predispuse unui aflux disproporționat de refugiați, făcând posibilă recurgerea la dispozițiile Directivei 2001/55/CE a Consiliului din 20 iulie 2001 privind standardele minime pentru acordarea protecției temporare, în cazul unui aflux masiv de persoane strămutate, și măsurile de promovare a unui echilibru între eforturile statelor membre pentru primirea acestor persoane și suportarea consecințelor acestei primiri;
• să instituie un fond de solidaritate special, dacă este necesar, pentru soluționarea crizei umanitare;
• să elaboreze un plan de contribuții echitabile pentru a ajuta la restabilirea refugiaților din regiune, în spiritul principiului solidarității dintre statele membre;
• să adopte de urgență un sistem comun de azil, care să includă proceduri corecte și eficiente de protecție internațională;
12. invită Consiliul să finalizeze procedurile de codecizie privind înființarea unui program comun al UE de strămutare și a unui Fond european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013, așa cum a recomandat PE în mai 2010; să permită aplicarea rapidă a procedurilor de urgență, având în vedere criza umanitară din Libia;
13. sprijină pe deplin rezoluția 1970/2011 a Consiliului de Securitate al ONU cu privire la aducerea în fața Curții Penale Internaționale a lui Gaddafi și a tuturor celor răspunzători pentru crime de război și crime împotriva umanității în Libia și salută decizia procurorului CPE de a deschide ancheta; îndeamnă toate statele membre să coopereze pe deplin și să furnizeze toată asistența necesară Curții și procurorului acesteia; reamintește că regimul Gaddafi are antecedente serioase și numeroase de încălcări ale drepturilor omului împotriva poporului libian și că a finanțat grupări de teroriști internaționali ce au ucis sute de cetățeni străini;
14. salută decizia Consiliului de a aplica rezoluția 1970/2011 a Consiliului de Securitate al ONU și de a impune măsuri de restricție suplimentare împotriva celor răspunzător de încălcări ale drepturilor omului și de crime împotriva umanității în Libia;
15. regretă vânzările, începând cu 2004, de armament și echipament militar și de securitate, de către statele membre ale UE către guvernul libian, în pofida naturii dictatoriale și teroriste de lungă durată a regimului Gaddafi, în contradicție cu principiile și țelurile UE; invită Comisia și Înaltul Reprezentant să lanseze de urgență o revizuire cu privire la implementarea Poziției comune 2008/944/PESC a Consiliului de definire a normelor comune care reglementează controlul exporturilor de tehnologie și echipament militar și să prezinte rezultatele Parlamentului European;
16. reamintește că, în strategia comună UE-Africa din 2007, liderii africani și din UE s-au angajat să ia măsurile necesare pentru a asigura investigarea și repatrierea bunurilor ilicite, inclusiv a fondurilor; îndeamnă statele membre să acționeze în conformitate cu Convenția ONU împotriva corupției, pentru a asigura returnarea viitoare a activelor înghețate către poporul libian; subliniază că este necesară o acțiune coordonată a UE pentru a îngheța activele deținute în Europa de Gaddafi și de familia acestuia și de colaboratorii săi cunoscuți sau aflate în instituții financiare europene ce operează în paradisuri fiscale, pentru a se asigura astfel că băncile din UE respectă cerințele stricte cu privire la orice fonduri potențial ilicite transferate din Libia; subliniază că orice măsuri ar trebui să acopere toate activele libiene, inclusiv fondurile suverane gestionate de Autoritatea Libiană de Investiții, estimate la 60-80 mld USD la nivel mondial; solicită ca înghețarea activelor să includă și veniturile din vânzările de gaze naturale și de petrol; invită Consiliul și statele membre să facă publice toate detaliile privind activele înghețate;
17. îndeamnă Înaltul Reprezentant să stabilească legături cu noile forțe politice din Libia, respectiv cu consiliile naționale formate în Benghazi și alte zone, pentru a încuraja o tranziție către democrație, asigurând implicarea unui spectru larg de reprezentanți ai societății libiene și să acorde mai multe drepturi femeilor și minorităților în procesul de tranziție; îndeamnă UE să contribuie la reformele democratice și la instaurarea statului de drept și a instituțiilor acestuia în Libia prin oferirea de sprijin în dezvoltarea presei libere și a organizațiilor independente ale societății civile, mai ales partidele politice, pentru a permite organizarea de alegeri libere în viitor;
18. subliniază că revoltele populare din Libia și din alte țări din regiune sunt determinante pentru asigurarea respectării libertăților fundamentale, a tranziției democratice, a securității și progresului popoarelor respective și contribuie semnificativ și la securitatea, stabilitatea și prosperitatea UE; subliniază nevoia urgentă de a dezvolta politici și instrumente mai ambițioase și mai eficiente, precum și de a consolida susținerea lor bugetară pentru a încuraja și sprijini reformele politice, economice și sociale din vecinătatea sudică a UE; subliniază faptul că revizuirea strategică a politicii europene de vecinătate, aflată în desfășurare, trebuie să reflecte evenimentele actuale din regiune și trebuie să propună metode noi și îmbunătățite pentru a răspunde nevoilor și aspirațiilor democratice ale popoarelor din regiune;
19. solicită revizuirea și o mai bună coordonare și coerență a politicilor UE față de vecinătatea sudică mediteraneeană pentru a se asigura compatibilitatea lor cu obiectivele de promovare a drepturilor omului și a democrației; reiterează solicitarea sa ca UE să-și revizuiască politica de sprijinire a democrației și a drepturilor omului pentru a crea un mecanism de punere în aplicare a clauzei referitoare la drepturile omului în toate acordurile încheiate cu țările terțe, respectiv într-un viitor acord-cadru între UE și Libia; consideră că PEV trebuie să acorde importanță diferită criteriilor legate de respectarea drepturilor și a libertăților fundamentale, de egalitatea de gen, de independența puterii judecătorești, de pluralismul și libertatea presei, precum și de lupta împotriva corupției;
20. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, guvernelor și parlamentelor statelor membre ale Uniunii Europene, Organizației Națiunilor Unite, Ligii Statelor Arabe, Uniunii Africane, guvernelor Libiei și ale țărilor învecinate și consiliilor naționale ce reprezintă noile forțe politice din Libia.
