P7_TA(2011)0013
Adopția internațională în Uniunea Europeană
B7-0029 , 0030 , 0036 , 0037 și 0038/2011
Rezoluția Parlamentului European din 19 ianuarie 2011 referitoare la adopția internațională în Uniunea Europeană
Parlamentul European,
–
având în vedere Convenția privind drepturile copiilor a Organizației Națiunilor Unite, adoptată de Adunarea Generală ONU la 20 noiembrie 1989, în special articolul 21 din aceasta,
–
având în vedere Convenția europeană din 1967 privind adopția copiilor,
–
având în vedere Convenția privind protecția copilului și cooperarea în cazul adopțiilor interstatale (semnată la Haga la 29 mai 1993) și Convenția europeană din 25 ianuarie1996 a Consiliului Europei privind exercitarea drepturilor copilului (ETS nr.
160),
–
având în vedere articolul 24 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene,
–
având în vedere articolul 3 alineatele (3) și (5) din Tratatul privind Uniunea Europeană,
–
având în vedere Rezoluția sa din 12 decembrie 1996 referitoare la îmbunătățirea legislației și cooperarea între statele membre în ceea ce privește adopția minorilor JO C 20, 20.1.1997, p.
176.
,
–
având în vedere Rezoluția sa din 16 ianuarie 2008 referitoare la strategia UE privind drepturile copilului JO C 41 E, 19.2.2009, p.
24.
,
–
având în vedere articolul 115 alineatul (5) şi articolul 110 alineatul (4) din Regulamentul său de procedură,
A.
întrucât calitatea vieții oricărui copil și apărarea intereselor superioare ale copiilor au o importanță enormă și întrucât protecția drepturilor copiilor este un obiectiv al Uniunii Europene;
B.
întrucât în domeniul adopției competențele revin statelor membre care implementează procedurile relevante în conformitate cu interesele superioare ale copiilor;
C.
întrucât există convenții în vigoare care se referă la protecția copiilor și la responsabilitățile părinților, îndeosebi Convenția europeană în materia adopției de copii din 1967 care vizează armonizarea legislațiilor statelor membre atunci când adopția implică mutarea unui copil dintr-un stat în altul și Convenția din 1993 privind protecția copilului și cooperarea în cazul adopțiilor interstatale (Convenția de la Haga);
D.
întrucât toate statele membre UE au semnat Convenția de la Haga;
E.
întrucât Convenția de la Haga a permis înregistrarea unor progrese considerabile;
F.
întrucât Convenția Națiunilor Unite privind drepturile copilului și Convenția de la Haga descriu familia ca fiind grupul fundamental al societății, mediu natural pentru creșterea și bunăstarea copiilor în marea majoritate a cazurilor și prima opțiune când vine vorba de îngrijirea copiilor;
G.
întrucât în situația în care copiii nu pot beneficia de îngrijirea de bază din partea familiei adopția ar trebui să fie una dintre opțiunile secundare naturale iar plasarea acestora în instituțiile specializate ar trebui să fie cu adevărat ultima opțiune;
H.
întrucât în Europa problema copilăriei marcate de lipsuri și mai ales cea a copiilor abandonați și instituționalizați este foarte acută și ar trebui tratată cu cea mai mare seriozitate;
I.
întrucât încălcarea drepturilor copilului, violența împotriva copiilor și traficul cu copii pentru adopție, prostituție, muncă ilegală, căsătorie forțată și cerșit sau în orice alt scop ilegal, rămâne o problemă în UE;
J.
întrucât este importantă protecția dreptului copiilor la o viață de familie, garantând că aceștia nu sunt forțați să petreacă perioade lungi de timp în orfelinate;
K.
întrucât odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene a devenit obligatorie: întrucât. în conformitate cu articolul 24 din Cartă, „copiii au dreptul la protecția și îngrijirile necesare pentru asigurarea bunăstării lor”; și întrucât, de asemenea, articolul 3 din Tratatul de la Lisabona menționează că „protecția drepturilor copilului” este unul dintre obiectivele Uniunii;
1.
invită să se reflecteze asupra posibilității coordonării la nivel european a politicilor și strategiilor privind instrumentul adopției internaționale, în conformitate cu convențiile internaționale, în vederea îmbunătățirii asistenței în domeniul serviciilor de informare, pregătirii adopției interstatale, procesării cererilor de adopții internaționale și a serviciilor post-adopție, ținând cont de faptul că toate convențiile internaționale privind protecția drepturilor copilului recunosc dreptul copiilor orfani sau abandonați de a avea o familie și de a fi protejați;
2.
solicită Comisiei să examineze funcționarea sistemelor naționale la nivel european;
3.
consideră că ar trebui să se acorde prioritate, ori de câte ori este posibil și în interesul superior al copilului, adopției în țara de origine a copilului, soluții alternative putând fi găsirea unei familii de plasament, precum îngrijirea personală sau de tip rezidențial sau găsirea unei familii prin adopție internațională, în conformitate cu legislația națională relevantă și convențiile internațională și că plasarea într-o instituție ar trebui folosită doar ca soluție temporară;
4.
subliniază faptul că trebuie aplicată legislația din țara de origine a familiei care caută un copil pentru adopție internațională ori de câte ori se pune problema protecției drepturilor copiilor pe termen lung;
5.
îndeamnă statele membre și Comisia, în cooperare cu Conferința de la Haga, Consiliul Europei și organizațiile pentru protecția copiilor, să stabilească un cadru pentru a asigura transparența și evaluarea evoluției copiilor abandonați și a celor adoptați, inclusiv a celor care au făcut obiectul unei adopții internaționale și să își coordoneze acțiunile în vederea unui efort de prevenire a adopției în scopul traficului de copii;
6.
solicită instituțiilor UE să joace un rol mai activ în cadrul Conferinței de la Haga pentru a exercita presiune asupra Conferinței pentru a îmbunătăți, a simplifica și a facilita procedurile aferente adopției internaționale și a elimina birocrația inutilă asigurând, totodată, apărarea drepturilor copiilor din țările terțe;
7.
solicită autorităților naționale competente să prezinte rapoarte periodice statelor membre de origine în legătură cu dezvoltarea unui copil care a făcut obiectul unei adopții internaționale;
8.
invită statele membre să recunoască implicațiile psihologice, emoționale, fizice și sociale/educaționale care pot interveni atunci când un copil este mutat din locul său de origine și să ofere asistența corespunzătoare părinților adoptivi și copilului adoptat;
9.
îndeamnă statele membre să acorde o atenție deosebită copiilor cu nevoi speciale, precum copiii care necesită îngrijire medicală și copiii cu handicap;
10.
recunoaște că elementele de protecție procedurale și examinarea atentă a tuturor documentelor de adopție, inclusiv certificatele de naștere, contribuie la protecția copilului împotriva încălcării drepturilor sale, care apare atunci când există dubii cu privire la vârsta sau identitatea copilului; consideră că un sistem fiabil de înregistrare a nașterii poate împiedica traficul de copii în scopul adopției și solicită să se ia în considerare soluții legale pentru a facilita recunoașterea reciprocă a documentelor necesare pentru adopție;
11.
solicită instituțiilor UE și statelor membre să participe în mod activ la lupta împotriva traficului de copii în scopul adopției;
12.
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Președintelui Consiliului European, Consiliului, Comisiei, Conferinței de la Haga, precum și parlamentelor și guvernelor statelor membre.
