P6_TA(2008)0348
Coordonarea sistemelor de securitate socială: modalităţi de aplicare ***I
A6-0251/2008
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 9 iulie 2008 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr.
883/2004 privind coordonarea sistemelor de protecție socială ( COM(2006)0016 – C6-0037/2006 – 2006/0006(COD) )
(Procedura de codecizie: prima lectură)
Parlamentul European,
–
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European și Consiliului ( COM(2006)0016 ),
–
având în vedere articolul 251 alineatul (2) și articolele 42 și 308 din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie ( C6–0037/2006 ),
–
având în vedere articolul 51 din Regulamentul său de procedură,
–
având în vedere raportul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale și avizul Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea între sexe ( A6–0251/2008 ),
1.
aprobă propunerea Comisiei astfel cum a fost modificată;
2.
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial această propunere sau să o înlocuiască cu un alt text;
3.
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei poziția Parlamentului
.
P6_TC1-COD(2006)0006
Poziţia Parlamentului European adoptată în primă lectură la 9 iulie 2008 în vederea adoptării Regulamentului (CE)
nr. .../2008
al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr.
883/2004 privind coordonarea sistemelor de
securitate
socială
şi de abrogare a Regulamentului (CEE) nr.
574/72
(Text cu relevanţă pentru SEE şi Elveţia)
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene şi, în special, articolele 42 şi 308 ale acestuia;
având în vedere Regulamentul (CE) nr.
883/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de protecţie socială JO L 166, 30.4.2004, p.
1,
rectificat în
JO L 200, 7.6.2004, p.
1.
, în special articolul 89,
având în vedere propunerea Comisiei ║
având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European JO C
324, 30.12.2006, p.
59
.
;
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat
Poziţia Parlamentului European din 9 iulie 2008
.
;
întrucât: (1)
Regulamentul (CE) nr.
883/2004 modernizează normele de coordonare a sistemelor de protecţie socială ale statelor membre, specificând măsurile şi procedurile de punere în aplicare a acestuia şi simplificându-le în beneficiul tuturor părţilor implicate.
Este necesar să se adopte norme de punere în aplicare.
(2)
Cooperarea mai strânsă şi mai eficientă între instituţiile de protecţie socială reprezintă un factor cheie pentru a permite persoanelor vizate de Regulamentul (CE) nr.
883/2004 să îşi intre în drepturi cât mai curând posibil şi în condiţii optime.
(3)
Comunicarea electronică reprezintă un mod rapid și fiabil de a face schimb de date între instituțiile statelor membre.
Prelucrarea
electronică a acestor date
ar contribui de asemenea la accelerarea procedurilor
în beneficiul tuturor celor implicați.
Cei vizați trebuie de asemenea să beneficieze de toate garanțiile prevăzute de dispozițiile comunitare referitoare la protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea și libera circulație a datelor cu caracter personal.
Statele membre ar trebui, prin urmare, să adopte măsurile necesare pentru a garanta că informațiile legate de legislația națională privind securitatea socială, la care face referire Regulamentul (CE) nr 883/2004 sunt tratate în mod adecvat, având în vedere protecția persoanelor sub aspectul prelucrării datelor personale și schimbului acestora, în contextul prezentului Regulament
.
(4)
Disponibilitatea coordonatelor (inclusiv a celor în format electronic) acelor organisme naţionale care sunt probabil implicate în punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr.
883/2004 într-o formă care să le permită a fi reactualizate în timp real trebuie să înlesnească schimburile dintre instituţiile statelor membre.
Această abordare, care se axează pe relevanţa informaţiilor exclusiv faptice şi pe accesibilitatea imediată a acestora pentru cetăţeni, reprezintă o simplificare valoroasă, care urmează să fie introdusă de către prezentul regulament.
(5)
Realizarea unei funcționări cât mai bune și a gestionării eficiente a procedurilor complexe de punere în aplicare a normelor referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială necesită un sistem destinat actualizării imediate a anexei IV.
Pregătirea și aplicarea acestor dispoziții în acest sens necesită o strânsă cooperare între statele membre și Comisie, iar punerea lor în aplicare ar trebui efectuată rapid, ținând seama de consecințele întârzierilor asupra cetățenilor și a instituțiilor administrative.
Prin urmare, Comisia ar trebui să fie împuternicită să creeze și să administreze o bază de date și să garanteze funcționarea acesteia cel puţin de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
Comisia ar trebui, în special, să adopte măsurile necesare pentru a integra în baza de date respectivă informațiile enumerate în anexa IV
.
(6)
Întărirea anumitor proceduri trebuie să asigure un grad mai mare de
securitate
şi transparenţă
juridică
în beneficiul utilizatorilor Regulamentului (CE) nr.
883/2004.
De pildă, stabilirea de termene limită comune în vederea îndeplinirii anumitor obligaţii sau sarcini administrative trebuie să ajute la clarificarea şi la structurarea relaţiilor dintre instituţii şi persoanele asigurate.
(7)
Statele membre, autorităţile competente ale acestora, precum şi instituţiile de protecţie socială trebuie să aibă posibilitatea de a conveni cu privire la simplificarea procedurilor şi a dispoziţiilor administrative pe care le consideră mai eficace şi mai potrivite pentru specificul propriilor lor sisteme de protecţie socială.
Cu toate acestea, astfel de dispoziţii nu trebuie să aducă atingere drepturile persoanelor vizate de Regulamentul (CE) nr.
883/2004.
(8)
Complexitatea inerentă a domeniului protecţiei sociale face ca toate instituţiile din statele membre să trebuiască să depună un efort deosebit pentru a sprijini persoanele asigurate cu scopul de a evita penalizarea acelora care nu şi-au înaintat cererea de despăgubire sau au omis să ofere anumite informaţii instituţiei responsabile de prelucrarea cererii respective în conformitate cu regulile şi procedurile stabilite de Regulamentul (CE) nr.
883/2004 şi de prezentul regulament.
(9)
Instituţiile
unuia sau
mai multor state membre trebuie să analizeze circumstanţele referitoare la persoana asigurată şi pe cele referitoare la membrii familiei acesteia, cu scopul de a stabili care este instituţia competentă, mai exact care este instituţia a cărei legislaţie se aplică în acel caz sau care este responsabilă de plata anumitor prestaţii.
Trebuie create condiţiile necesare pentru calitatea provizorie de membru al unui sistem de protecţie socială cu scopul de a asigura protecţia persoanei în cauză pe durata comunicării care se impune între instituţii.
(10)
Statele membre ar trebui să coopereze pentru a determina locul de reședință al persoanelor cărora li se aplică prezentul regulament și Regulamentul (CE) nr.
883/2004, iar în caz de diferend, ar trebui să țină seama de toate criteriile pertinente pentru soluționarea chestiunii.
În acest scop, statele membre pot lua în considerare dispozițiile pertinente ale prezentului regulament.
(11)
Multe dintre măsurile şi procedurile prevăzute în prezentul regulament sunt menite să asigure o transparenţă sporită
privind criteriile
pe care trebuie să le aplice instituţiile statelor membre conform Regulamentului (CE) nr.
883/2004.
Acestea reies din jurisprudenţa Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene, din deciziile Comisiei administrative şi din experienţa de peste de 30 de ani în aplicarea coordonării sistemelor de protecţie socială în contextul drepturilor fundamentale consfinţite de tratat.
(12)
Prezentul regulament include măsuri și proceduri pentru promovarea mobilității angajaților și a persoanelor aflate în șomaj.
Lucrătorii transfrontalieri care nu au nici un loc de muncă se pot pune la dispoziția serviciilor de ocupare a forței de muncă, atât în statul lor de reședință, cât și în statul membru unde au avut ultimul loc de muncă.
Cu toate acestea, ar trebui să fie îndreptățiți la beneficii doar din statul membru de reședință.
(13)
Pentru a extinde domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr.
883/2004 la nivelul tuturor persoanelor asigurate, inclusiv la populaţia neîncadrată în muncă, este nevoie de anumite reguli şi proceduri specifice pentru aceste persoane; în special trebuie definită legislaţia aplicabilă pentru a lua în calcul intervalele de timp dedicate creşterii copiilor de către persoanele care nu au fost niciodată încadrate în muncă sau nu au desfăşurat niciodată o activitate independentă în statele membre în care au domiciliat.
(14)
Anumite proceduri trebuie de asemenea să releve necesitatea unei partajări echilibrate a costurilor între statele membre.
În special în ceea ce priveşte cazurile de boală, aceste proceduri trebuie să ţină cont de poziţia statelor membre care suportă costurile accesului la sistemul lor de sănătate oferit persoanelor asigurate, precum şi de poziţia statelor membre ale căror instituţii suportă costul prestaţiilor în natură primite de asiguraţi într-un alt stat membru decât cel în care îşi au domiciliul.
(15)
În contextul specific al Regulamentului (CE) nr.
883/2004, este necesară clarificarea condiţiilor de acoperire a costurilor pe care le prezintă prestaţiile de boală în cadrul tratamentelor programate, mai exact al tratamentelor pentru care asiguratul se deplasează într-un alt stat membru decât cel în care este asigurat sau îşi are domiciliul.
Obligaţiile persoanei asigurate cu privire la aplicarea autorizaţiei prealabile
ar trebui să fie
specificate, după cum sunt specificate şi obligaţiile instituţiei în raport cu pacientul în ceea ce priveşte condiţiile de autorizare.
Trebuie de asemenea clarificate consecinţele pe care le prezintă caracterul imputabil al costurilor serviciilor de îngrijire primită într-un alt stat membru pe baza unei autorizări.
(16)
Introducerea unor proceduri mai stricte cu scopul de a scurta termenele de plată a acestor prestaţii între instituţiile statelor membre, este esenţială pentru a păstra încrederea în aceste schimburi şi pentru a satisface necesitatea gestionării sănătoase a sistemelor de protecţie socială ale statelor membre.
De aceea, este necesar să se eficientizeze procedurile de tratare a cererilor pentru prestaţii de boală şi ajutoare de şomaj.
(17)
Având în vedere faptul că programele de protecţie socială care fac obiectul Regulamentului (CE) nr.
883/2004 se bazează pe solidaritatea dintre toate persoanele asigurate, trebuie create mecanismele care să asigure recuperarea mai eficientă a creanţelor privitoare la prestaţiile necuvenite sau la contribuţiile neachitate.
Procedurile referitoare la asistenţa reciprocă între instituţii trebuie clarificate în conformitate cu prevederile Directivei
2008/55/CE
a Consiliului din
26 mai 2008
privind asistenţa reciprocă
în materie de recuperare a
creanţelor
privind
anumite
cotizaţii, drepturi, taxe
şi alte măsuri
JO L 150, 10.6.2008, p.
28.
menite să apere mai bine interesele financiare ale statelor membre prin intermediul unei cooperări organizate, în special între administraţiile financiare.
(18)
Informarea persoanelor asigurate cu privire la drepturile şi obligaţiile lor este o componentă crucială a relaţiei de încredere cu autorităţile competente şi cu instituţiile statelor membre.
(19)
Deoarece obiectivul prezentului regulament
, r
espectiv
adoptarea
de măsuri
de coordonare care să garanteze exercitarea eficientă a dreptului la libera circulaţie a persoanelor, nu ║ poate
fi
realizat
în mod satisfăcător
de către statele membre şi,
având în vedereamploarea
şi
efectele
acţiunii ║, ║ poate
fi realizat
mai bine la
nivelul Comunităţii
,
aceasta
poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarităţii,
astfel cum este prevăzut
la articolul 5 din tratat.
În conformitate cu principiul proporţionalităţii,
astfel cum este enunţat în respectivul articol
, prezentul regulament nu depăşeşte ║ ceea ce este necesar pentru atingerea
acestui obiectiv
.
(20)
Prezentul regulament
ar trebui să înlocuiască
Regulamentul (CEE) nr.
574/72 al Consiliului din
21 martie 1972
de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CEE) nr.
1408/71 privind aplicarea
regimurilor de securitate
socială
în raport cu
lucrătorii salariaţi şi
cu
familiile
acestora
care se deplasează în
cadrul
Comunităţii JO L 74, 27.
3.1972
, p.
1. ║
,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Titlul i
dispoziţii generale
Capitolul I
Definiţii
Articolul 1
Definiţii
(1)
În sensul prezentului regulament ▌:
a)
prin "regulament de bază" se înțelege Regulamentul (CE) nr.
883/2004;
b)
prin "regulament de aplicare" se înțelege prezentul regulament; și
c)
se aplică definițiile prevăzute de
regulamentul de bază
.
(2)
Pe lângă definiţiile menţionate la alineatul (1),
în sensul prezentului regulament
:
a)
"
punct de acces
"
înseamnă
orice organism desemnat drept punct de contact electronic
║ de către autoritatea competentă a unui stat membru,
pentru unul sau mai multe domenii ale securității sociale menționate la articolul 3 din regulamentul de bază
,
în scopul de a trimite și a primi
sub formă electronică datele necesare aplicării
regulamentulu
i
de bază
, precum și a
regulamentului de aplicare
, prin intermediul rețelei comune
dintre statele
membre;
b)
"
organism de legătură
"
înseamnă
orice organism
desemnat de către autoritatea competentă a unui stat membru, într-unul sau mai multe domenii ale
securității
sociale menționate la articolul 3 din
regulamentul de bază
, să răspundă solicitărilor de informații și asistență
destinate aplicării regulamentului de bază și a celui de aplicare
și care
trebuie să își îndeplinească atribuțiile care i-au fost acordate în temeiul titlului
IV din
regulamentul de aplicare
;
c)
"
document
"
înseamnă o serie de date, indiferent de mediul de comunicație folosit,
structurate într-un mod care să permită transmiterea lor electronică
și care trebuie comunicate cu scopul de a permite funcționarea
regulamentului de bază
, precum și a
regulamentului de aplicare;
d)
"
mesaj electronic standardizat
"
înseamnă orice document structurat
într-un format conceput
pentru schimbul
electronic
de informații între
statele
membre;
e)
"transmitere electronică" înseamnă transmiterea cu ajutorul echipamentelor electronice de prelucrare a datelor (inclusiv compresia digitală) prin intermediul cablurilor, al transmisiunilor radio, al tehnologiilor optice sau prin orice alte mijloace electromagnetice;
(f)
"Comisie tehnică" înseamnă organismul menţionat la articolul 73 din
regulamentul de bază
.
(g)
"Consiliu de audit" înseamnă organismul menţionat la articolul 74 din
regulamentul de bază
.
Capitolul II
Dispoziţii privind cooperarea şi schimburile de date
Articolul 2
Domeniul de aplicare şi normele referitoare la schimburile dintre instituţii
(1)
În sensul regulamentului de aplicare, schimburile dintre autoritățile și instituțiile statelor membre și persoanele care intră sub incidența regulamentului de bază se bazează pe principiile serviciului public, ale obiectivității, cooperării, asistenței active, eficienței, accesibilității pentru persoanele cu handicap și furnizării rapide. ▌
(2)
Instituțiile
vor furniza sau vor schimba
toate informațiile necesare pentru instituirea și stabilirea drepturilor și obligațiilor persoanelor
cărora li se aplică regulamentul de bază.
Între statele membre, transferul acestui tip de date se face fie direct, de către instituțiile în sine, fie indirect, prin intermediul organismelor de legătură.
(3)
În cazul în care o persoană a transmis din greșeală informații, documente sau cereri de despăgubire unei instituții
situate pe teritoriul unui alt stat membru
decât
cel în care este situată instituția
desemnată în conformitate cu
regulamentul de aplicare
, instituția care le-a primit
retransmite fără întârziere
informațiile
, documentele sau cererile de despăgubire instituției desemnate în conformitate cu
regulamentul de aplicare
, cu menționarea datei la care acestea au fost transmise inițial.
Această dată va fi obligatorie pentru instituția care primește documentele retransmise.
Instituțiile statelor membre nu răspund totuși și nu se poate considera că au luat o decizie în virtutea omisiunii de a acționa ca urmare a unei transmisii întârziate de informații, documente sau cereri de către instituțiile altor state membre.
▌
(4)
În cazul în care transferul de date se face indirect, prin intermediul punctului de acces ori al organismului de legătură, se va considera că punctul de acces sau organismul de legătură respectiv îndeplineşte rolul şi funcţia instituţiei competente din respectivul stat membru cu privire la termenele limită de răspuns la cererile de despăgubire înaintate.
Articolul 3
Domeniul de aplicare şi normele privind schimburile dintre beneficiari şi instituţii
(1)
Persoanele acoperite de regulamentul de bază trebuie
să transmită instituției competente
informațiile
,
documentele
sau
dovezile
necesare pentru a lămuri situația
lor
ori pe cea a familiei
acestora
, pentru a-și stabili sau menține drepturile și obligațiile, precum și pentru a stabili care este legislația aplicabilă și respectiv obligațiile
persoanelor
în cauză
ce derivă din aceasta
.
▌
(2)
În momentul în care colectează, transmit sau prelucrează date personale
conform legislației proprii
în scopul aplicării regulamentului de bază, fiecare stat membr
se asigură
că persoanele în cauză
își pot exersa pe deplin drepturile cu privire la protecția datelor personale
, în conformitate cu prevederile comunitare privind protecția persoanelor
sub aspectul prelucrării
datelor cu caracter personal, precum și libera circulație a
acestui tip de
date.
Statele membre garantează în special că astfel de date personale nu sunt utilizate în alte scopuri decât pentru securitatea socială, cu excepția cazurilor în care sunt autorizate în mod expres de persoana în cauză.
De asemenea, statele membre furnizează persoanelor în cauză, la cerere, informații specifice și adecvate cu privire la prelucrarea datelor personale, solicitate în sensul prezentului regulament.
Persoanele în cauză sunt capabile să-și exercite drepturile cu privire la datele personale în domeniile vizate de prezentul regulament prin instituția competentă, indiferent de originea datelor
Lista și detaliile de contact privind responsabilii cu protecția datelor cu caracter personal care sunt numiți în fiecare stat membru în conformitate cu articolul 18 din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date
JO L 281, 23.11.1995, p.
31.
, şi care se referă la date legate de legislația în domeniul securității sociale reglementate în regulamentul de bază, fac parte din anexa IV la regulamentul de aplicare.
(3)
În măsura în care acest lucru este necesar pentru aplicarea regulamentului de bază și a regulamentului de aplicare,
instituțiile
relevante
transmit
informațiile ▌și le eliberează
persoanelor în cauză
documentele
în termenele prevăzute de legislația în domeniul securității sociale din statul membru în cauză
.
(4)
Instituţia competentă a unui stat membru care transmite în mod direct un document ce conţine o decizie privind drepturile unei persoane cu reşedinţa sau cu domiciliul temporar pe teritoriul unui alt stat membru solicită confirmarea de primire a documentului, indiferent de calea de comunicare sau de metoda de expediere utilizată.
Confirmarea de primire poate fi trimisă pe orice cale şi sub orice formă.
(5)
În absenţa dovezii care confirmă faptul că decizia menţionată la alineatul (4) a fost trimisă, termenele limită referitoare la decăderea din drepturi sau la limitarea drepturilor dobândite conform
regulamentului de bază
nu le sunt opozabile beneficiarilor.
(6)
În cazul în care data la care a fost trimisă decizia menţionată la alineatul (4) este corect stabilită, decizia instituţiei competente va fi considerată opozabilă persoanei în cauză în termen de o lună de la data respectivă.
Cu toate acestea, dacă legislaţia statului membru care a luat decizia respectivă prevede un interval de timp mai lung, atunci acel termen limită se va aplica.
(7)
În orice caz, persoana în cauză va avea la dispoziţie căile de atac şi procedurile prevăzute de legislaţia aplicată de către instituţia care a luat decizia respectivă.
▌
Articolul 4
Formatul şi metoda de efectuare a schimbului de date
(1)
Comisia administrativă stabilește
structura
, conținutul,
formatul și modalităţile de schimb ale
documentelor și
al
mesajelor electronice standardizate
▌
.
(2)
Transmiterea datelor între instituţii, puncte de acces sau organisme de legătură se efectuează pe cale electronică într-un mediu comun şi în condiţii de siguranţă care pot garanta confidenţialitatea şi protecţia schimbului de date.
(3)
Pentru a comunica cu persoanele interesate
, instituțiile
relevante
utilizează
modalitățile adecvate fiecărui caz și preferă pe cât posibil
căile electronice de comunicare.
Comisia administrativă stabilește măsurile practice pentru transmiterea pe cale electronică a informațiilor, documentelor sau deciziilor către persoana interesată.
Articolul 5
Valoarea juridică a documentelor şi a documentelor justificative eliberate într-un alt stat membru
(1)
Documentele eliberate de către instituţia unui stat membru şi care fac dovada statutului unei anumite persoane în sensul aplicării
regulamentului de bază
şi a
regulamentui de aplicare
, precum şi documentele justificative eliberate de autorităţile unui alt stat membru, inclusiv de către administraţiile financiare, sunt acceptate de către instituţiile celorlalte state membre atâta timp cât aceste documente nu au fost retrase sau declarate nule de către autoritatea sau instituţia competentă din statul membru în care au fost emise.
(2)
În cazul în care există îndoieli cu privire la valabilitatea unui document sau la acuratețea informațiilor pe care se bazează conținutul acestuia, instituția care
destinatară
contactează instituția emitentă pentru a solicita lămuririle necesare și, dacă este cazul, retragerea documentului respectiv.
Instituția emitentă reexaminează temeiul eliberării documentului și îl retrage, dacă este necesar.
(3)
În cazul în care nu se ajunge la un acord între instituţiile în cauză în luna următoare datei la care instituţia
destinatară
a depus solicitarea, problema poate fi supusă atenţiei Comisiei administrative în conformitate cu articolul 76 alineatul (6) din
regulamentul de bază
cu scopul de a obţine un consens în termen de şase luni de la data la care problema a fost supusă atenţiei comisiei.
Articolul 6
Aplicarea provizorie a legislaţiei şi plata provizorie a prestaţiilor
(1)
Dacă nu se specifică altfel în regulamentul de aplicare, în cazul în care intervine o divergență de opinii
între instituțiile sau autoritățile din două sau mai multe state membre
cu privire la legislația aplicabilă
, persoana vizată se supune cu titlu provizoriu
legislației unuia dintre statele membre respective, ordinea de priorități fiind determinată în funcție de următoarele criterii
:
a)
legislația statului membru în care persoana este salariată sau desfășoară efectiv o activitate profesională independentă, în cazul în care activitatea profesională sau activitatea profesională independentă este exercitată într-un singur stat membru; sau
b)
legislaţia
statului membru de reşedinţă, atunci când persoana vizată îşi desfăşoară acolo o parte a activităţii sau când persoana respectivă nu este nici salariată şi nici nu desfăşoară activităţi independente;
c)
legislația
statului membru
în cauză a cărei aplicare a fost solicitată
prima dată
, atunci când persoana desfășoară o activitate sau activități în două sau mai multe state membre; sau
(2)
În cazul în care există diferenţe de opinie între instituţiile competente sau autorităţile din două sau mai multe state membre privind identificarea instituţiei care să ofere prestaţiile, persoana vizată care ar putea solicita prestaţiile în cazul în care nu ar exista diferendul respectiv are dreptul, cu titlu provizoriu, la prestaţiile prevăzute de legislaţia aplicată de către instituţia din localitatea sa de reşedinţă sau, dacă persoana respectivă nu îşi are reşedinţa pe teritoriul unuia dintre statele membre în cauză, la prestaţiile prevăzute de legislaţia aplicată de către instituţia căreia i-a fost înaintată cererea mai întâi.
(3)
În cazul în care nu se ajunge la un acord între instituțiile sau autoritățile interesate, problema poate fi supusă atenției Comisiei administrative prin intermediul autorităților competente cel mai devreme la o lună de la data la care a apărut diferenţa de opinii menționată la alineatul (1) sau (2).
Comisia administrativă încearcă să reconcilieze punctele de vedere în termen de șase luni de la data la care i-a fost adusă în atenție problema.
(4)
În cazul în care se stabilește că legislația aplicabilă nu este cea a statului membru în care s-a instituit calitatea de membru provizoriu sau în cazul în care instituția care
a acordat
prestațiile în regim provizoriu nu era cea competentă să o facă, se va considera că instituția identificată ca fiind competentă
se consideră competentă
cu efect retroactiv, ca și când diferența de opinii nu ar fi existat, cel târziu
începând cu data instituirii calității de membru provizoriu sau cu data primei
acordări
provizorii a prestațiilor în cauză.
(5)
Dacă este necesar, instituția competentă reglementează situația financiară a persoanei interesate în ceea ce privește contribuțiile și prestațiile
sub formă bănească
care i-au fost acordate
cu titlu provizoriu
,
după caz
, pe baza acordurilor prevăzute la articolele 71
-81 din regulamentul de aplicare.
Prestațiile în natură acordate cu titlu provizoriu de către o anumită instituție, în conformitate cu dispozițiile alineatului (2) sunt rambursate de către instituția competentă în conformitate cu dispozițiile titlului IV din regulamentul de aplicare.
Articolul 7
Obligaţia de plată provizorie
(1)
Dacă nu se specifică altfel în regulamentul de aplicare, în cazul în care o persoană este eligibilă pentru o prestație sau răspunzătoare să plătească contribuții în conformitate cu dispozițiile regulamentului de bază, şi
instituția
competentă
nu dispune de toate informațiile
privind situația dintr-un alt stat membru,
necesare pentru a calcula definitiv contravaloarea prestației sau contribuției respective,
acea instituție
acordă respectiva prestație
la cererea persoanei interesate
sau
calculează respectiva
contribuție cu titlu provizoriu,
în cazul în care calculul este posibil, pe baza informațiilor aflate la dispoziția instituției
.
(2)
Prestaţia sau contribuţia în cauză este recalculată imediat ce instituţia în cauză primeşte documentele justificative aferente.
Capitolul III
Alte dispoziţii generale pentru punerea în aplicare a Regulamentului
de bază
Articolul 8
Acorduri administrative între două sau mai multe state membre
(1)
Prevederile din prezentul regulament înlocuiesc acordurile de aplicare a convenţiilor menţionate la articolul 8
alineatul (1)
din
regulamentulde bază
, cu excepţia prevederilor cuprinse în acordurile cu privire la convenţiile menţionate în anexa II la
regulamentulde bază
, cu condiţia ca prevederile din acordurile respective să fie incluse în anexa I la
regulamentul de aplicare
.
(2)
Dacă este necesar, statele membre pot încheia între ele acorduri referitoare la aplicarea convențiilor menționate la articolul 8 alineatul (2) din
regulamentul de bază
, cu condiția ca aceste acorduri să nu aducă atingere drepturilor
și obligațiilor persoanelor interesate și să fie incluse în anexa I la regulamentul de aplicare
.
Articolul 9
Alte proceduri în relaţia dintre instituţii
(1)
Două sau mai multe state membre, sau autoritățile ▌ lor competente, pot cădea de acord asupra altor proceduri decât cele prevăzute de
regulamentul de aplicare
, cu condiția ca aceste proceduri să nu prejudicieze drepturile
sau obligațiile persoanelor interesate
.
(2)
Orice acorduri încheiate în acest scop sunt comunicate Comisiei administrative şi enumerate la
anexa I
a prezentului regulament.
Articolul 10
Prevenirea suprapunerii prestaţiilor
În cazul în care prestaţiile datorate conform legislaţiei din două sau mai multe state membre se reduc, se suspendă sau se retrag reciproc, orice sumă care nu ar fi achitată în cazul aplicării stricte a regulilor privind reducerea, suspendarea sau retragerea prevăzute de legislaţia respectivelor state membre va fi împărţită la numărul de prestaţii supuse reducerii, suspendării sau retragerii.
Articolul 11
Elementele necesare stabilirii reşedinţei
(1)
În cazul în care instituțiile din două sau
mai multe state membre
au puncte de vedere divergente privind
stabilirea reședinței unei persoane
în cazul căreia se aplică regulamentul de bază
, aceste instituții
stabilesc,
de comun acord
,
care este centrul de interes al persoanei în cauză,
pe baza unei evaluări globale a tuturor informațiilor disponibile şi pertinente, care pot include, după caz:
a)
durata și continuitatea
prezenței pe teritoriile respectivelor state membre;
b)
circumstanţele personale, inclusiv:
i)
caracterul și condițiile specifice oricărei activități exercitate, în special locul în care se exercită de obicei activitatea, stabilitatea activității și durata oricărui contract de muncă;
ii)
situația familială, precum și legăturile de familie;
iii)
exercitarea oricărei activități neremunerate;
iv)
în cazul studenților, sursa veniturilor acestora;
v)
situația locativă, în special măsura în care aceasta are un caracter permanent;
vi)
statul membru în care
se consideră că
persoana își are
reședința fiscală
.
(2)
În cazul în care aplicarea diferitelor criterii
bazate pe fapte pertinente astfel cum sunt
prevăzute la alineatul (1) nu conduce la un acord între instituțiile
interesate
, intenția
persoanei
,
ilustrată de astfel de aspectele și împrejurările specifice și în special de motivele care au determinat-o să se mute
, se consideră a fi decisivă pentru stabilirea reședinței sale
reale.
Articolul 12
Cumularea perioadelor
(1)
În sensul aplicării articolului 6 din
regulamentul de bază
, instituția competentă contactează
instituțiile statelor membre a căror
legislație
s-a aplicat, de asemenea, și persoanei în cauză
pentru a afla
toate
perioadele ▌încheiate sub incidența acestei legislații.
(2)
Perioadele de asigurare,
angajare, desfășurare de activități independente
sau de reședință încheiate sub incidența legislației unui stat membru se adaugă celor încheiate sub incidența legislației oricărui alt stat membru, în măsura în care este necesar,
în sensul aplicării articolului 6 din regulamentul de bază
, cu condiția ca aceste perioade să nu se suprapună.
(3)
În cazul în care perioada de asigurare sau de reşedinţă obligatorie încheiată ║ conform legislaţiei unui anumit stat membru coincide cu perioada de asigurare
voluntară
sau
opţională extinsă
în conformitate cu legislaţia unui alt stat membru, se va lua în considerare numai perioada încheiată pe baza asigurării obligatorii.
(4)
În cazul în care perioada de asigurare sau de reşedinţă, alta decât perioada echivalentă încheiată în conformitate cu legislaţia unui stat membru, coincide cu o perioadă echivalentă pe baza legislaţiei unui alt stat membru, se va lua în considerare numai perioada alta decât perioada echivalentă.
(5)
Orice perioadă privită ca echivalent conform legislaţiei din două sau mai multe state membre va fi luată în calcul numai de către instituţia statului membru sub incidenţa legislaţiei căruia s-a aflat asiguratul în mod obligatoriu imediat înainte de perioada în cauză.
În cazul în care asiguratul nu s-a aflat în mod obligatoriu sub incidenţa legislaţiei unui stat membru înaintea perioadei în cauză, aceasta din urmă va fi luată în calcul de către instituţia statului membru sub incidenţa legislaţiei căruia s-a aflat asiguratul în mod obligatoriu pentru prima dată după perioada în cauză.
(6)
În cazul în care nu se poate stabili cu precizie
când s-au încheiat
anumite perioade de asigurare sau de reședință conform legislației unui stat membru, se presupune că aceste perioade nu se suprapun cu perioadele de asigurare sau de reședință încheiate conform legislației unui alt stat membru și se ține seama de ele în măsura în care pot fi luate în considerare în limite rezonabile,
în cazul în care acest lucru prezintă un avantaj pentru persoana în cauză.
(7)
În cazul în care perioadele de asigurare sau de reședință nu sunt luate în considerare în temeiul prezentului articol, deoarece prevalează alte perioade de care nu se poate ține seama pentru acordarea de prestații, perioadele necalificate nu își pierd valabilitatea acordată în temeiul legislației naționale, în ceea ce privește dobândirea, păstrarea sau redobândirea dreptului la prestații.
Articolul 13
Reguli de transformare a perioadelor de asigurare
În cazul în care perioadele de asigurare încheiate conform legislaţiei unui stat membru sunt exprimate în unităţi diferite de cele utilizate de către legislaţia unui alt stat membru, transformarea necesară în scopul cumulării se efectuează după următoarele reguli:
a)
o zi va însemna opt ore şi invers;
b)
cinci zile vor însemna o săptămână şi invers;
(c)
22 de zile vor însemna o lună şi invers;
d)
trei luni sau treisprezece săptămâni sau 66 de zile vor însemna un trimestru şi invers;
e)
pentru transformarea săptămânilor în luni şi invers, săptămânile şi lunile vor fi transformate în zile;
f)
la aplicarea literelor (a)-(e) nu se poate accepta, pentru toate perioadele de asigurare încheiate într-un an calendaristic, un total care să depăşească 264 de zile sau 52 de săptămâni sau 12 luni sau patru trimestre.
În cazul în care perioadele de asigurare încheiate conform legislaţiei unui stat membru sunt exprimate în luni, se consideră, în conformitate cu regulile de transformare prevăzute la primul paragraf, că zilele care corespund unei părţi dintr-o lună reprezintă o lună întreagă.
Titlul II
Stabilirea legislaţiei aplicabile
Articolul 14
Detalii referitoare la articolele 12 şi 13 din
regulamentul de bază
(1)
În sensul aplicării articolului 12 alineatul (1) din regulamentul de bază, o "persoană care desfășoară o activitate în calitate de salariat într-un stat membru, în numele unui angajator…și care este detașată de către respectivul angajator într-un alt stat membru" poate fi o persoană recrutată în vederea detașării în alt stat membru, cu condiția ca persoana în cauză, imediat anterior începerii activității profesionale, să se afle deja sub incidența legislației statului membru în care este stabilit angajatorul acesteia.
(2)
În sensul aplicării articolului 12 alineatul (1) din regulamentul de bază, expresia "care își desfășoară în mod obișnuit activitățile în acest stat membru" se referă la un angajator care desfășoară de obicei activități substanțiale, diferite de cele strict legate de gestionarea internă, pe teritoriul statului membru unde este stabilit, ținând seama de toate criteriile care caracterizează activitățile desfășurate de întreprinderea respectivă; criteriile pertinente trebuie să fie adaptate caracteristicilor specifice fiecărui angajator și naturii reale a activităților desfășurate.
(3)
În sensul aplicării articolului 12 alineatul (2) din regulamentul de bază, expresia "care desfășoară în mod obișnuit o activitate independentă" se referă la o persoană care desfășoară în mod obișnuit activități substanțiale pe teritoriul statului membru unde este stabilită.
În special, este necesar ca persoana respectivă să își fi desfășurat deja activitatea pentru o anumită perioadă anterioară datei la care dorește să beneficieze de dispozițiile articolului respectiv și ca, în orice perioadă de activitate temporară într-un alt stat membru, să continue să își mențină, în statul membru în care este stabilită, mijloacele necesare pentru exercitarea activității sale pentru a fi capabilă să o reia la întoarcere.
(4)
În sensul aplicării articolului 12 alineatul (2) din
regulamentul de bază
, criteriul utilizat pentru a stabili dacă activitatea independentă desfăşurată de către o anumită persoană şi continuată în alt stat membru este "asemănătoare" cu activitatea independentă desfăşurată în mod normal este criteriul naturii efective a activităţii respective şi nu cel al clasificării activităţii ca fiind una salariată sau una independentă, care ar putea fi aplicat activităţii respective de către celălalt stat membru.
(5)
În sensul aplicării articolului 13 alineatul (1) din regulamentul de bază, o persoană care "desfășoară în mod normal o activitate salariată în două sau mai multe state membre" este în special o persoană care:
a)
în timp ce își menține o anumită activitate într-un stat membru, desfășoară în mod simultan o activitate separată pe teritoriul unuia sau mai multor state membre, indiferent de durata sau natura respectivei activități separate;
b)
exercită în mod continuu activități alternative, cu excepția activităților de mică anvergură, în două sau mai multe state membre, indiferent de frecvența sau periodicitatea alternării.
(6)
În sensul aplicării articolului 13 alineatul (2) din regulamentul de bază, o persoană care "desfășoară în mod normal o activitate independentă în două sau mai multe state membre" este în special o persoană care desfășoară în mod simultan sau alternativ una sau mai multe activități independente, indiferent de natura acestora, pe teritoriul a două sau mai multe state membre.
(7)
Pentru a face deosebirea dintre activitățile menționate la alineatele (5) și (6) și situațiile menționate la articolul 12 alineatele (1) și (2) din regulamentul de bază, durata activității dintr-unul sau mai multe state membre (fie având un caracter permanent sau unul ad hoc ori temporar) este decisivă.
În acest scop, se realizează o evaluare generală a tuturor aspectelor pertinente, inclusiv, în ceea ce privește o persoană salariată, în special locul său de muncă, așa cum este definit în contractul de muncă.
(8)
În sensul aplicării articolului 13, alineatele (1) și (2) din
regulamentul de bază
, ▌o
"
parte substanțială a activității salariate sau independente
"
desfășurată
într-un stat membru
înseamnă că
o parte substanțială din punct de vedere cantitativ a tuturor activităților lucrătorului salariat sau independent se desfășoară în statul respectiv, fără ca aceasta să fie neapărat partea cea mai importantă a activităților respective.▌
Pentru a stabili dacă o parte substanțială a activităților este desfășurată într-un stat membru, se ține seama de următoarele criterii orientative:
a)
în cazul unei activități salariate, timpul de lucru și/sau remunerațiile; și
b)
în cazul unei activități independente
, cifra de afaceri, timpul de lucru,
numărul serviciilor prestate și/sau
venitul.
În cadrul unei evaluări globale, un procent mai mic de 25% din criteriile menționate anterior indică faptul că o parte substanțială a activităților nu se desfășoară în respectivul stat membru.
(9)
În sensul aplicării articolului 13 alineatul (2) litera (b) din
regulamentul de bază,
"centrul de interes" al activităţilor unei persoane care desfăşoară activităţi independente se stabileşte ţinând cont de toate aspectele referitoare la activităţile ocupaţionale ale acelei persoane, mai ales de sediul social, de natura preponderentă sau durata activităţilor desfăşurate, de statul membru în care persoana în cauză achită impozit pe întregul său venit, indiferent de sursa acestuia, precum şi de intenţia persoanei în cauză, aşa cum aceasta reiese din situaţia specifică.
(10)
Pentru determinarea legislației aplicabile în temeiul alineatelor (8) și (9), instituțiile interesate iau în considerare situația estimată pentru următoarele 12 luni calendaristice.
(11)
Dacă o persoană îşi desfăşoară activitatea în calitate de lucrător salariat în două sau mai multe state membre pentru unui angajator cu sediul în afara teritoriului Uniunii şi dacă această persoană îşi are reşedinţa într-un stat membru fără a desfăşura acolo o activitate substanţială, persoana respectivă se va supune legislaţiei statului membru în care îşi are reşedinţa.
▌
Articolul 15
Proceduri privind aplicarea articolului 11 alineatul (3) literele (b) și (d), a articolului 11 alineatul (4) și a articolului 12 din regulamentul de bază (Furnizarea informațiilor către instituțiile interesate)
(1)
Dacă nu se specifică altfel în articolul 16 din regulamentul de aplicare, în cazul în care o persoană își desfășoară activitatea într-un alt stat membru decât statul membru competent în temeiul titlului II din regulamentul de bază, angajatorul sau persoana interesată, în cazul în care aceasta nu este lucrător salariat, informează, ori de câte ori este posibil în mod anticipat, instituția competentă din statul membru a cărui legislație este aplicabilă.
Instituția respectivă pune fără întârziere la dispoziția instituției desemnate de autoritatea competentă din statul membru în care se desfășoară activitatea, informațiile privind legislația aplicabilă persoanei interesate, în temeiul articolului 11 alineatul (3) litera (b) sau articolului 12 din regulamentul de bază.
(2)
Dispozițiile din alineatul (1) se aplică mutatis mutandis persoanelor care fac obiectul articolului 11 alineatul (3) litera (d) din regulamentul de bază.
(3)
Un angajator în sensul articolului 11 alineatul (4) din regulamentul de bază, care are un angajat la bordul unei nave care navighează sub pavilionul unui alt stat membru informează cu privire la acest fapt, ori de câte ori este posibil în mod anticipat, instituția competentă din statul membru a cărui legislație este aplicabilă.
Instituția respectivă pune fără întârziere la dispoziția instituției desemnate de autoritatea competentă din statul membru sub al cărui pavilion navighează nava pe care își desfășoară activitatea angajatul, informațiile privind legislația aplicabilă persoanei interesate, în temeiul articolului 11 alineatul (4) din regulamentul de bază.
▌
Articolul 16
Procedura de aplicare a articolului 13 din
regulamentul de bază
(1)
Persoana care desfăşoară activităţi în două sau mai multe state membre informează instituţia desemnată
de autoritatea competentă
din statul membru
de rezidenţă
.
Această instituţie înaintează această informaţie instituţiei desemnate din fiecare stat membru în care se desfăşoară câte o activitate.
(2)
Instituțiile desemnate de autorităţile competente din statele membre în rezidenţă
stabilesc
fără întârziere
care este legislația aplicabilă persoanei respective, ținând seama de prevederile articolului 13 din
regulamentul de bază
și ale articolului 14 din
regulamentul de aplicare.
Inițial, stabilirea legislației aplicabile se face cu titlu provizoriu.
Instituția informează instituțiile desemnate de autorităţile competente din fiecare stat membru în care se desfășoară activitatea asupra stabilirii unei legislații cu titlu provizoriu
.
(3)
Stabilirea
cu titlu provizoriu a
legislației aplicabile
menționate la alineatul (2) devine definitivă
în termen de
două luni
de la
informarea instituției desemnate în statele membre în care se desfășoară activitatea asupra stabilirii unei legislații cu titlu provizoriu
,
, cu excepția cazului în care legislația a fost deja stabilită definitiv pe baza alineatului (4), sau când cel puțin una dintre instituțiile interesate informează instituția desemnată de autoritatea competentă din statul membru de reședință, până la sfârșitul perioadei de două luni, asupra faptului că nu poate accepta alegerea respectivă sau are un punct de vedere diferit în cazul acesteia.
(4)
În cazul în care, din cauza ambiguității în determinarea legislației aplicabile, este necesară stabilirea unor contacte între instituțiile sau autoritățile din două sau mai multe state membre, la cererea uneia sau mai multora dintre instituțiile desemnate de autoritățile competente din statele membre în cauză sau la cererea autorităților competente însele, legislația aplicabilă persoanei în cauză se determină de comun acord, având în vedere dispozițiile articolului 13 din regulamentul de bază și dispozițiile pertinente ale articolului 14 din regulamentul de aplicare
.
În cazul în care intervine o divergență de opinii între instituțiile sau autoritățile competente în cauză, aceste organisme încearcă să ajungă la un acord, în conformitate cu condițiile menționate anterior și dispozițiile articolului 6 din regulamentul de aplicare.
(5)
Instituția competentă din statul membru a cărui legislație este determinată ca fiind aplicabilă, fie provizoriu, fie definitiv, informează de îndată persoana interesată.
(6)
În cazul în care persoana interesată nu furnizează informațiile prevăzute la alineatul (1), dispozițiile prezentului articol se aplică la inițiativa instituției desemnate de autoritatea competentă din statul membru de reședință, de îndată ce este informată asupra situației persoanei în cauză, posibil prin intermediul unei alte instituții interesate.
Articolul 17
Procedura de aplicare a articolului 15 din
regulamentul de bază
Personalul auxiliar îşi exercită dreptul de a opta prevăzut de articolul 15 din
regulamentul de bază
în momentul încheierii contractului de muncă.
Autoritatea autorizată să încheie acest contract informează instituţia desemnată din statul membru pentru a cărui legislaţie a optat persoana angajată ca agent auxiliar.
Articolul 18
Procedura de aplicare a articolului 16 alineatul (1) din regulamentul de bază
Cererea, din partea angajatorului sau a persoanei interesate, de derogare de la dispozițiile articolelor 11-15 din regulamentul de bază se depune anticipat, ori de câte ori este posibil, la autoritatea competentă sau la organismul desemnat de autoritatea din statul membru a cărui legislație angajatorul sau persoana interesată solicită să fie aplicată în cazul său.
Articolul 19
Furnizarea de informații către
persoane interesate și angajatori
(1)
Instituția competentă din statul membru a cărui legislație
devine
aplicabilă
în temeiul titlului II din regulamentul de bază
informează persoana în cauză
și
, dacă este cazul, angajatorul (angajatorii) acesteia cu privire la obligațiile
în temeiul
legislației
respective
.
Instituția oferă acestora sprijinul necesar pentru încheierea formalităților impuse de acea legislație.
(2)
Instituția
competentă a statului membru a cărui legislație este aplicabilă în virtutea prevederii cuprinse în titlul II din
regulamentul de bază
eliberează către persoana în cauză un certificat cu privire la legislaţia aplicabilă
și indică, dacă este cazul, data limită și condițiile de aplicare a legislației.
Certificatul indică salariul declarat de angajator.
Articolul 20
Cooperarea dintre instituţii
(1)
Instituțiile
relevante
comunică instituției competente din statul membru a cărui legislație îi este aplicabilă unei anumite persoane
în temeiul titlului II din regulamentul de bază,
informațiile necesare pentru a stabili
data la care legislația devine aplicabilă și
contribuțiile pe care acea persoană și angajatorul (angajatorii) săi sunt obligați să le plătească în conformitate cu această legislație.
(2)
Instituţia competentă din statul membru a cărui legislaţie devine aplicabilă unei anumite persoane informează instituţia din statul membru sub incidenţa legislaţiei căruia s-a aflat acea persoană ultima dată, cu menţiunea datei de la care legislaţia respectivă intră în vigoare.
Articolul 21
Obligaţiile angajatorului
(1)
Angajatorul ║
cu sediul social sau locul de desfășurare a activității în afara statului membru competent
este obligat să respecte toate obligațiile stabilite de legislația aplicabilă acelui lucrător, mai ales obligația de a achita contribuțiile prevăzute de către acea legislație
, ca și când sediul social sau locul de desfășurare a activității s-ar fi aflat în statul membru competent
.
(2)
Angajatorul care nu are
un loc de desfășurare a activității
în statul membru a cărui legislație este aplicabilă poate cădea de acord cu angajatul ca acesta din urmă să poată îndeplini obligațiile angajatorului în numele său în ceea ce privește plata contribuțiilor
, fără a aduce atingere obligațiilor care revin în acest sens angajatorului
.
Angajatorul este obligat să facă cunoscută o astfel de înțelegere instituției competente din acel stat membru.
Titlul III
Dispoziţii speciale aplicabile diferitelor tipuri de prestaţii
Capitolul I
Prestaţiile de boală, de maternitate şi de paternitate asimilate
Articolul 22
Dispoziţii generale de aplicare
(1)
Autoritățile
sau instituțiile
competente asigură
că se pun la dispoziția
persoanelor asigurate
toate informațiile necesare
în legătură cu procedurile și condițiile
privind acordarea
prestațiilor în natură, ▌în cazul în care aceste
prestații
se primesc pe teritoriul unui alt stat membru decât acela în care se găsește instituția competentă .
(2)
Articolele 25 şi 26 nu aduc atingere aplicării dispoziţiilor dreptului intern al unui stat membru care permite ca o parte mai importantă a costului prestaţiei în natură în situaţiile la care se face referire la alineatul 1 să fie acoperită în temeiul
regulamentului de bază
.
(3)
Două sau mai multe state membre sau autorităţile competente ale acestora pot conveni între ele cu privire la alte proceduri sau modalităţi de punere în aplicare a articolelor 25, 26 şi 27.
Cu toate acestea, acordurile încheiate în acest sens nu pot avea efecte nefavorabile asupra condiţiilor şi valorilor rezultate din aplicarea prezentului regulament pentru exigibilitatea prestaţiilor în natură în favoarea persoanelor respective.
Aceste acorduri trebuie să fie comunicate Comisiei administrative.
(4)
Fără a aduce atingerea articolului 5 litera (a) din regulamentul de bază, un stat membru poate deveni responsabil pentru costul prestațiilor în conformitate cu articolul 22 din regulamentul de bază, numai dacă persoana asigurată a făcut o cerere de pensie în temeiul legislației acestui stat membru, sau dacă în conformitate cu articolele 23-30 din regulamentul de bază, aceasta primește o pensie în temeiul legislației statului
membru respectiv.
Articolul 23
Regimul aplicabil în cazul existenţei mai multor regimuri în statul membru de reşedinţă sau de şedere
În cazul în care legislaţia de la locul de reşedinţă sau de şedere prevede mai multe regimuri de asigurare pentru boală, maternitate sau paternitate, dispoziţiile aplicabile în temeiul dispoziţiilor articolelor 17, 19 alineatul (1), 20, 22, 24, 26 şi 27 din
regulamentul de bază
sunt cele ale legislaţiei privind regimul general pentru salariaţi.
Articolul 24
Reşedinţa într-un alt stat membru decât statul membru competent
(1)
În scopul aplicării articolului 17 din
regulamentulde bază
, persoana asigurată sau membrii familiei acesteia trebuie să se înregistreze la instituţia de la locul lor de reşedinţă, prin trimiterea unui document care să le certifice dreptul la prestaţii în natură pe cheltuiala statul membru competent.
Instituţia competentă eliberează acest document, acolo unde este cazul, pe baza informaţilor furnizate de către angajator.
În cazul în care persoana asigurată sau membrii familiei acesteia nu trimit documentul menţionat, instituţia de la locul de reşedinţă solicită informaţiile necesare de la instituţia competentă.
(2)
Documentul menționat la alineatul (1) rămâne valabil până când instituția competentă informează instituția de la locul de reședință cu privire la anularea acestuia.
Instituția de la locul de reședință informează instituția competentă în legătură cu orice înregistrare în conformitate cu dispozițiile alineatului (1)
și cu orice modificare sau anulare a acelei înregistrări
.
(3)
Prezentul articol se aplică
mutatis mutandis
persoanelor prevăzute la articolele 22, 24, 25 şi 26 din
regulamentul de bază
.
Articolul 25
Şederea într-un alt stat membru decât statul membru competent
A.
Procedura şi domeniul de aplicare al exercitării dreptului
1.
În scopul aplicării articolului 19 din regulamentul de
bază
, persoana asigurată
prezintă un document eliberat de către instituția competentă,
care să
dovedească faptul că este îndrituit
la prestații în natură
furnizorului de servicii medicale din statul membru de ședere
.
În cazul în care persoana asigurată nu se află în posesia unui astfel de document, instituția de la locul de ședere, la cerere sau dacă este necesar, contactează instituția competentă pentru a-l obține.
▌
2.
Documentul dovedeşte că
persoana asigurată
are dreptul la prestații în natură în condițiile prevăzute în articolul 19 din regulamentul de bază în condițiile aplicabile de asemenea persoanelor asigurate în temeiul legislației statului
membru de ședere.
▌
3.
Prestațiile în natură prevăzute la articolul 19 alineatul (1) din regulamentul
de bază
se referă la prestațiile în natură furnizate în statul membru de ședere în conformitate cu legislația naţională a acestuia
și care sunt necesare din punct de vedere medical
în scopul de a
evita c
a o persoană asigurată
să fie
obligată să se reîntoarcă în
statul membru competent
înainte de
sfârșitul duratei prevăzute a
șederii pentru a beneficia de tratamentul care
îi este necesar
.
▌
B.
Procedura şi modalităţile de acoperire a costurilor şi acordarea rambursării prestaţiilor în natură
4.
În cazul în care persoana asigurată a suportat efectiv, în totalitate sau parțial, costurile prestațiilor în natură prevăzute în cadrul articolului 19 din regulamentul
de bază și dacă dispozițiile legislative aplicate de către instituția de la locul de ședere prevăd posibilitatea rambursării acestor costuri unei persoane asigurate
, aceasta
poate
trimite cererea de rambursare instituției de la locul de ședere.
În acest caz
,
instituția
respectivă rambursează în mod direct acelei persoane valoarea cheltuielilor corespunzătoare acestor prestații în limitele și conform condițiilor cotelor
de rambursare
prevăzute de legislația națională.
5.
În cazul în care rambursarea acestor
costuri
nu a fost solicitată în mod direct instituției de la locul de ședere, costurile suportate vor fi rambursate persoanei în cauză de către instituția competentă, conform cotelor de rambursare aplicate de către instituția de la locul de ședere
sau dacă articolul 61 din regulamentul de aplicare ar fi fost aplicabil cazului vizat, conform sumelor care ar fi fost supuse rambursării către instituția de la locul de ședere
.
Instituția de la locul de ședere are obligația de a furniza instituției competente, la cerere, toate informațiile necesare în legătură cu aceste cote
sau sume
.
6.
Prin derogare de la
punctul 5
, instituția competentă poate să efectueze rambursarea costurilor suportate,
în limitele și conform cotelor prevăzute de legislația acesteia,
cu condiția ca persoana asigurată să fie de acord să i se aplice această dispoziție.
7.
Rambursarea către persoana asigurată nu depășește în niciun caz valoarea costurilor suportate în mod efectiv de către aceasta.
8.
În cazul unor cheltuieli majore, instituţia competentă poate plăti persoanei asigurate o sumă adecvată în avans imediat ce persoana îi înaintează cererea de rambursare.
C.
Membrii familiei
9
.
Punctele 1 - 8 se aplică mutatis mutandis membrilor familiei persoanei asigurate.
Articolul 26
Tratamentul programat
A.
Procedura de autorizare
1.
În scopul punerii în aplicare a articolului 20 alineatul (1) din regulamentul de bază, persoana asigurată prezintă un document eliberat de către instituția competentă instituției de la locul de ședere
.
În sensul prezentului articol
,
instituție competentă înseamnă instituția care suportă costurile tratamentului programat; în cazurile menționate la articolul 20 alineatul (4) și articolul 27 alineatul (5) din regulamentul de bază, în care valoarea prestațiilor în natură furnizate în statul membru de reședința este rambursată pe baza unor sume fixe,
instituție competentă
înseamnă instituția de la locul de reședință
.
2.
În
cazul în care
o persoană asigurată
nu își are reședința pe teritoriul statului membru competent,
aceasta solicită
autorizația
instituției
de la locul de reședință
, care o transmite imediat instituției competente
.
În acest caz, institutţia de la locul de reşedinţă certifică printr-un atestat dacă condiţiile prevăzute la articolul 20 alineatul (2) teza a doua din regulamentul de bază sunt îndeplinite în statul membru de reşedinţă.
Instituția competentă poate refuza autorizația numai dacă, în conformitate cu evaluarea instituției de la locul de reședință, condițiile prevăzute la articolul 20 alineatul (2) teza a doua din regulamentul de bază nu sunt îndeplinite în statul membru de reședință a persoanei asigurate sau dacă același tratament poate fi acordat chiar în statul membru competent, într-un termen justificat din punct de vedere medical, avându-se în vedere starea actuală de sănătate și evoluția probabilă a bolii persoanei în cauză.
Instituția competentă informează imediat instituția din statul membru de reședință în legătură cu decizia sa
.
În absenţa unui răspuns într-o perioadă de cincisprezece "zile calendaristice" de la data trimiterii cererii, se consideră că instituţia competentă a acordat autorizaţia.
▌
3.
Dacă o persoană asigurată care nu își are reședința în statul membru competent are nevoie de
un tratament
urgent și
vital
, autorizația nu poate fi refuzată, în conformitate cu a doua teză a articolului 20 alineatul (2) din regulamentul de bază
.
În astfel de circumstanțe
, instituția de la locul de reședință acordă autorizația în numele instituției competente și o anunță imediat pe aceasta.
Instituția competentă are obligația de a accepta constatările și opțiunile terapeutice
stabilit de către doctorii aprobați de instituția de la locul de reședință care eliberează autorizația
privind nevoia unui tratament
urgent și
vital ║.
4.
În orice moment al procedurii de acordare a autorizației, instituția competentă își rezervă dreptul de a supune persoana asigurată unei examinări de către un doctor la alegerea sa în statul membru de ședere sau de reședință.
5.
Instituția
de la locul de ședere
, fără a aduce atingere vreunei decizii privind autorizația, informează
instituția
competentă dacă se consideră adecvată din punct de vedere medical suplimentarea tratamentului acoperit de autorizația existentă
.
B.
Acoperirea costului prestațiilor în natură
suportate de persoana asigurată
6.
Fără a aduce atingere punctului (7), articolul 25 alineatele (5) și (6) din regulamentul de aplicare se aplică mutatis mutandis.
7.
În cazul în care persoana asigurată a suportat ea însăși în mod efectiv, în totalitate sau parțial, costurile tratamentelor medicale autorizate, iar totalul costurilor pe care instituția competentă este obligată să le ramburseze instituției de la locul de ședere sau persoanei asigurate în conformitate cupunctul 6 (costul real) este inferior totalului costurilor pe care ar fi trebuit să le suporte pentru același tratament în statul membru competent (costul noțional), instituția competentă rambursează, la cerere, costul tratamentului suportat de persoana asigurată până la valoarea cu care costul noțional depășește costul real.
Suma rambursată nu poate totuși depăși cheltuielile suportate efectiv de persoana asigurată și poate lua în considerare suma pe care persoana asigurată ar fi trebuit să o plătească dacă tratamentul ar fi fost acordat în statul membru competent
.
C.
Acoperirea costurilor de călătorie şi de şedere în cadrul tratamentului programat
8.
▌
Costurile
de călătorie și de ședere care formează corp comun cu tratamentul la care este supusă persoana
asigurată și
,
dacă este cazul
,
costurile de călătprie şi şedere pentru o persoană care trebuie să o însoțească,
sunt acoperite
de această instituție în cazul în care se acordă o autorizație de tratament în alt stat membru
.
În cazul în care persoana asigurată este o persoană cu handicap, costurile de călătorie și de ședere ale persoanei care o însoțește sunt considerate necesare.
D.
Membrii familiei
9.
Alineatele (1)-(8) se aplică mutatis mutandis membrilor de familie ai persoanei asigurate.
Articolul 27
Prestaţiile în numerar pentru incapacitate de muncă în cazul şederii sau reşedinţei într-un alt stat membru decât statul membru competent
A.
Procedura de urmat de către persoana asigurată
1.
Dacă legislația statului membru competent prevede ca persoana asigurată să prezinte un certificat
pentru a avea dreptul la prestațiile în numerar pentru incapacitate de muncă în conformitate cu articolul 21 alineatul (1) din regulamentul
de bază
, persoana asigurată solicită doctorului din statul membru de reședință care i-a evaluat starea de sănătate ▌ să îi certifice incapacitatea de muncă
și durata probabilă a acesteia
.
2.
Persoana asigurată trimite
certificatul
instituției competente
în termenul stabilit de legislația statului membru competent.
3
.
În cazul în care doctorii care efectuează tratamentul în statul membru de reședință nu eliberează certificate de incapacitate de muncă, iar astfel de certificate sunt solicitate în temeiul legislației statului membru competent, persoana în cauză se adresează direct instituției de la locul de reședință.
Această instituție procedează imediat la evaluarea, din punct de vedere medical, a incapacității de muncă a respectivei persoane și la întocmirea certificatului menționat la punctul 1.
Acest certificat este transmis imediat instituției competente.
4.
Transmiterea
documentului prevăzut la
subpuntele 1, 2
și 3
nu
scuteşte
persoana asigurată de îndeplinirea obligațiilor prevăzute de către legislația aplicabilă, în special în relația cu angajatorul său.
După caz, angajatorul și/sau instituția competentă pot solicita angajatul să participe la activități menite să promoveze și să sprijine reluarea activității de către persoana asigurată.
▌
B.
Procedura de urmat de către instituţia statului membru de reşedinţă
5.
La cererea instituţiei competente sau în cazurile prevăzute lapunctul 3, instituţia de la locul de reşedinţă dispune, dacă este cazul, verificarea stării de sănătate a persoanei asigurate, ca şi cum persoana ar fi asigurata acesteia.
Informaţiile din raportul doctorului examinator privind în special durata probabilă a incapacităţii de muncă vor fi înaintate de către instituţia de la locul de reşedinţă instituţiei competente în termen de trei zile lucrătoare de la data examinării.
▌
C.
Procedura de urmat de către instituţia competentă
6
.
Instituția competentă își rezervă dreptul de a proceda la examinarea persoanei asigurate de către un medic ales de aceasta.
7.
Fără a aduce atingere articolului 21 alineatul (1) a doua teză din regulamentul de bază,
instituția competentă plătește prestațiile în numerar direct persoanei în cauză și,
dacă este necesar
, informează instituția de la locul de reședință în acest sens.
8.
În scopul aplicării articolului 21 alineatul (1) din
regulamentulde bază
, informaţiile cuprinse în certificatul de incapacitate de muncă al unei persoane asigurate redactat într-un alt stat membru pe baza constatărilor medicale ale medicului examinator trebuie acceptate de către instituţia competentă în cazul în care nu apare nici un comportament abuziv.
9.
În cazul în care instituția competentă decide să refuze acordarea prestațiilor în numerar
, aceasta
notifică persoana
asigurată
în legătură cu decizia sa și notifică simultan în acest sens instituția de la locul de reședință.
D.
Procedura în cazul şederii într-un alt stat membru decât statul membru competent
10
.
Dispoziţiile
punctelor 1-9
se aplică
mutatis mutandis
în cazul în care persoana asigurată are drept de şedere într-un alt stat membru decât statul membru competent.
Articolul 28
Prestațiile în numerar pentru îngrijirea pe termen lung în cazul șederii sau reședinței într-un alt stat membru decât statul membru competent
A.
Procedura de urmat de către persoana asigurată
1.
Pentru a avea dreptul la prestațiile în numerar pentru îngrijirea pe termen lung în conformitate cu articolul 21 alineatul (1) din regulamentul de bază, persoana asigurată se adresează instituției competente.
Instituția competentă informează, când este necesar, instituția de la locul de reședință în acest sens.
B.
Procedura de urmat de către instituția de la locul de reședință
2.
La cererea instituției competente, instituția de la locul de reședință examinează starea de sănătate a persoanei asigurate în perspectiva necesității îngrijirii pe termen lung a acesteia.
Instituția competentă furnizează instituției de la locul de reședință toate informațiile necesare pentru această examinare.
C.
Procedura de urmat de către instituția competentă
3.
Pentru a stabili gradul de necesitate a îngrijirii pe termen lung, instituția competentă are dreptul de a proceda la examinarea persoanei asigurate de către un doctor sau orice alt expert ales deaceasta.
4.
Articolul 27 punctul 7 din regulamentul de aplicare se aplică mutatis mutandis.
D.
Procedura în cazul șederii într-un alt stat membru decât statul membru competent
5.
Subpunctele 1 - 4 se aplică mutatis mutandis în cazul șederii persoanei asigurate într-un alt stat membru decât statul membru competent.
E.
Membrii familiei
6.
Subpunctele 1 - 5 se aplică mutatis mutandis membrilor familiei persoanei asigurate.
Articolul 29
Aplicarea articolului 28 din
regulamentul de bază
În cazul în care statul membru în care fostul lucrător frontalier și-a desfășurat ultima activitate nu mai este statul membru competent și fostul lucrător frontalier sau un membru al familiei sale călătorește acolo în scopul de a primi prestații în natură în temeiul articolului 28 din regulamentul de bază, acesta prezintă instituției de la locul de ședere un document eliberat de către instituția competentă
.
Articolul 30
Cotizaţiile titularilor de pensii
▌
║
În cazul în care o persoană primește o pensie
din
partea mai multor state membre,
valoarea contribuțiilor reținute din
toate
pensiile
plătite
nu este în nici un caz mai mare decât suma
reținută pentru
o persoană cu
aceeași valoare a pensiilor obținute din partea statului
membru
competent
.
Articolul 31
Aplicarea articolului 34 din
regulamentul de bază
A.
Procedura de urmat de către instituția competentă
▌
1
.
Instituția
competentă
informează persoana în cauză cu privire
la dispoziția de la articolul 34 din regulamentul de bază, referitoare la prevenirea cumulului de prestații
.
Aplicarea unor astfel de reguli asigură că persoana care nu își are reședința pe teritoriul statului competent are dreptul la cel puțin aceeași sumă sau valoare totală a prestației ca și aceea la care ar avea dreptul în cazul în care ar avea reședința în statul membru respectiv.
2.
Instituția competentă informează, de asemenea, instituția de la locul de reședință sau locul de ședere cu privire la plata prestațiilor în numerar pentru îngrijirea pe termen lung în cazul în care legislația aplicată de către această din urmă instituție prevede prestații în natură pentru îngrijirea pe termen lung, care sunt incluse în lista la care se face referire la articolul 34 alineatul (2) din regulamentul de bază.
B)
B Procedura de urmat de către instituția de la locul de reședință sau ședere
3.
După primirea informațiilor prevăzute la subpunctul 2, instituția de la locul de reședință sau ședere informează imediat instituția competentă cu privire la orice prestații în natură pentru îngrijirea pe termen lung având același scop acordat conform legislației sale persoanei în cauză, precum și cu privire la rata de rambursare aplicabilă.
4
.
Comisia administrativă stabileşte măsurile de aplicare a dispoziţiilor prezentului articol, acolo unde este cazul.
Articolul 31
Măsuri speciale de aplicare
(1)
Pentru statele membre menționate în anexa II,
dispozițiile titlului III capitolul 1 din regulamentul
de bază
privind prestațiile în natură se aplică persoanelor care au dreptul la prestații în natură exclusiv pe baza unui regim special pentru funcționarii publici
numai în măsura specificată în acesta.
Instituția din alt stat membru nu devine, doar datorită acestei scutiri, responsabilă să suporte costurile prestațiilor în natură sau în numerar furnizate acestor persoane sau membrilor familiei acestora
.
(2)
Fără a aduce atingere dispoziţiilor alineatului 1, articolul 23 din
regulamentul de bază
se aplică persoanelor care au dreptul atât la o pensie în cadrul unui regim pentru funcţionari publici într-unul din statele membre prevăzute în
anexa II
, cât şi la o pensie în temeiul legislaţiei unui alt stat membru.
(3)
Comisia administrativă adoptă modalităţile practice de aplicare a dispoziţiilor alineatelor 1 şi 2.
Capitolul II
Prestaţii pentru accidente la locul de muncă şi boli profesionale
Articolul 32
Dreptul la prestaţii în natură şi în numerar în cazul reşedinţei sau şederii într-un alt stat membru decât statul membru competent
În scopul aplicării articolului 36 alineatul (1) din
regulamentul de bază
, procedurile prevăzute la articolele 24 până la 27 ale
regulamentui de aplicare
se aplică
mutatis mutandis
.
▌
Articolul 34
Cooperarea între instituţii în cazul unui accident la locul de muncă sau a unei boli profesionale care apare într-un alt stat membru decât statul membru competent
(1)
În cazul în care survine un accident la locul de muncă sau este diagnosticată o boală profesională pentru prima dată pe teritoriul unui alt stat membru decât statul membru competent, declaraţia cu privire la accidentul de muncă sau boala profesională trebuie făcută în conformitate cu dispoziţiile legislaţiei statului competent, fără a aduce atingere oricăror dispoziţii legale în vigoare pe teritoriul statului membru în care a survenit accidentul de muncă sau în care a fost diagnosticată pentru prima dată boala profesională, dispoziţii care rămân, în acest caz, aplicabile.
Această declaraţie este adresată instituţiei competente, iar o copie este trimisă instituţiei de la locul de reşedinţă sau de şedere.
(2)
Instituţia din statul membru pe teritoriul căruia a survenit accidentul profesional sau a fost diagnosticată pentru prima dată boala profesională notifică instituţia competentă în legătură cu certificatele medicale eliberate pe teritoriul statului respectiv şi, la cererea acestei instituţii, furnizează orice informaţie adecvată.
(3)
În cazul în care, ca rezultat al deplasării către sau dinspre locul de muncă pe teritoriul unui alt stat membru decât statul membru competent, este necesară o anchetă pe teritoriul primului stat membru, instituţia competentă poate numi în acest scop un anchetator care informează autorităţile statului membru respectiv.
Autorităţile acordă sprijin anchetatorului, în special prin numirea unei persoane responsabile pentru a facilita consultarea rapoartelor şi a oricăror alte documente referitoare la accident.
(4)
În urma tratamentului, se trimite instituţiei competente un raport detaliat însoţit de certificate medicale privind consecinţele permanente ale accidentului sau ale bolii, în special starea actuală a victimei şi vindecarea sau stabilizarea leziunilor.
Onorariile relevante se plătesc, după caz, de instituţia de la locul de reşedinţă sau de instituţia de la locul de şedere, acolo unde este cazul, în conformitate cu tariful aplicat de acea instituţie, pe cheltuiala instituţiei competente.
(5)
La cererea instituţiei de la locul de reşedinţă sau a instituţiei de la locul de şedere, instituţia competentă o notifică, după caz, în legătură cu decizia de stabilire a datei de vindecare sau stabilizare a leziunilor şi, după caz, în legătură cu decizia privind acordarea unei pensii.
Articolul 35
Contestarea caracterului profesional al accidentului sau al bolii
(1)
În cazul în care instituţia competentă contestă aplicarea legislaţiei privind accidentele la locul de muncă sau bolile profesionale prevăzute la articolul 36 alineatul (2) din
regulamentul de bază
, aceasta informează imediat instituţia de la locul de reşedinţă sau de şedere care a acordat prestaţiile în natură, care vor fi în acest caz considerate prestaţii în cadrul asigurărilor de sănătate.
(2)
În cazul în care s-a luat o decizie definitivă cu privire la acest subiect, instituţia competentă informează imediat instituţia de la locul de reşedinţă sau de şedere care a acordat prestaţiile în natură.
Instituţia
din urmă continuă să plătească pentru prestaţii în natură ca prestaţii în cadrul asigurărilor de sănătate în cazul în care lucrătorul salariat sau lucrătorul care desfăşoară activităţi independente este îndreptăţit să le primească şi nu a fost vorba de un accident sau o boală profesională.
În situaţia opusă, prestaţiile în natură plătite beneficiarului ca asigurare de sănătate vor fi considerate prestaţii pentru accident profesional sau boală profesională de la data la care a survenit accidentul profesional sau a fost pentru prima dată diagnosticată boala.
Articolul 36
Procedura în cazul expunerii la riscul unei boli profesionale în mai multe state membre
(1)
În cazul prevăzut la articolul 38 din
regulamentul de bază
, declaraţia cu privire la boala profesională se trimite fie instituţiei competente pentru bolile profesionale din ultimul stat membru în temeiul legislaţiei căruia victima a desfăşurat o activitate de natură să cauzeze boala respectivă, fie instituţiei de la locul de reşedinţă, care înaintează declaraţia instituţiei competente ║.
În cazul în care aceasta stabileşte că activitatea de natură să cauzeze boala profesională respectivă a fost ultima dată desfăşurată în temeiul legislaţiei unui alt stat membru, trimite declaraţia şi certificatele însoţitoare instituţiei omoloage din acel stat membru.
(2)
În cazul în care instituţia din ultimul stat membru în temeiul legislaţiei căruia victima a desfăşurat o activitate de natură să cauzeze boala profesională respectivă stabileşte că victima sau urmaşii acesteia nu îndeplinesc cerinţele acelei legislaţii, instituţia menţionată înaintează de îndată instituţiei din statul membru anterior în temeiul legislaţiei căruia victima a desfăşurat o activitate de natură să cauzeze boala profesională respectivă atât declaraţia şi toate certificatele însoţitoare, inclusiv constatările şi rapoartele medicale realizate de prima instituţie, cât şi o copie a deciziei prevăzute la alineatul 2.
Aceasta va informa de asemenea persoana asigurată în legătură cu decizia sa, indicând în special motivele care au dus la neacordarea prestaţiilor, căile de atac şi perioadele în care se poate face recurs, cât şi data la care dosarul a fost trimis instituţiei din statul membru în temeiul legislaţiei căruia persoana asigurată a desfăşurat anterior o activitate de natură să cauzeze boala profesională respectivă.
(3)
Este indicat, acolo unde este cazul, să se aplice aceeaşi procedură până la instituţia omoloagă din statul membru în temeiul legislaţiei căruia victima a desfăşurat o activitate care să cauzeze boala respectivă.
Articolul 37
Schimbul de informaţii între instituţii şi plăţile în avans în cazul unui recurs împotriva unei decizii de neacordare a prestaţiilor
(1)
În cazul unui recurs împotriva unei decizii de neacordare a prestaţiilor luată de instituţia din unul din statele membre în temeiul legislaţiei căruia victima a desfăşurat o activitate de natură să cauzeze boala profesională respectivă, instituţia în cauză informează instituţia căreia i-a fost trimisă declaraţia, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 36 alineatul (2)
al regulamentului de aplicare
, iar ulterior o informează în legătură cu decizia ei finală.
(2)
În cazul în care o persoană are dreptul la prestaţii în temeiul legislaţiei aplicate de către instituţia căreia i-a fost trimisă declaraţia, acea instituţie face plăţile în avans, a căror valoare se determină, dacă este cazul, după consultarea instituţiei care a luat decizia împotriva căreia s-a înaintat recurs.
Aceasta din urmă rambursează plăţile efectuate în avans în cazul în care, ca rezultat al recursului, este obligată să furnizeze aceste prestaţii.
Suma respectivă este în cazul acesta dedusă din prestaţiile datorate persoanei în cauză, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 71
al regulamentului de aplicare
.
Articolul 38
Agravarea unei boli profesionale
În cazurile prevăzute la articolul 39 din
regulamentul de bază
, solicitantul trebuie să furnizeze instituţiei din statul membru de la care revendică dreptul la prestaţii toate detaliile privind prestaţiile acordate anterior pentru boala profesională în cauză.
Instituţia poate contacta oricare altă instituţie competentă anterior pentru a obţine informaţiile pe care le consideră necesare.
Articolul 39
Evaluarea gradului de incapacitate în cazul unor accidente sau boli ocupaţionale care au survenit anterior sau ulterior
În sensul aplicării articolului 40 alineatul (3) din
regulamentul de bază,
în cazul în care incapacitatea de muncă anterioară sau ulterioară a fost cauzată de un accident survenit pe când acea persoană se supunea legislaţiei unui stat membru care nu face nicio distincţie legată de originea incapacităţii de muncă, instituţia competentă în cazul incapacităţii de muncă anterioare sau ulterioare sau organul desemnat de autoritatea competentă a statului membru în cauză are obligaţia, în cazul în care i se cere de către instituţia competentă a unui alt stat membru, să furnizeze informaţii legate de gradul de incapacitate de muncă anterioară sau ulterioară şi, dacă este posibil, informaţii care permit să se stabilească dacă incapacitatea este rezultatul unui accident la locul de muncă în sensul legislaţiei aplicate de instituţia din celalalt stat membru.
În acest caz, în conformitate cu legislaţia pe care o aplică, instituţia competentă ia în considerare, la determinarea dreptului la prestaţii şi a valorii acestora, gradul de incapacitate cauzată de aceste cazuri anterioare sau ulterioare.
Articolul 40
Înaintarea şi investigarea cererilor de pensii sau de alocaţii suplimentare
(1)
Pentru a primi o pensie sau o alocaţie suplimentară în temeiul legislaţiei unui stat membru, persoana care a desfăşurat o activitate salariată sau independentă sau urmaşii acesteia care îşi au reşedinţa pe teritoriul unui alt stat membru înaintează o cerere fie către instituţia competentă, fie către instituţia de la locul de reşedinţă, care o trimite instituţiei competente.
Cererea este însoţită de documentele justificative necesare şi elaborată în conformitate cu legislaţia aplicată de instituţia competentă.
(2)
Instituţia competentă notifică solicitantul cu privire la decizia sa în mod direct sau prin organismul de legătură al statului membru în care solicitantul îşi are reşedinţa şi trimite o copie a acestei decizii organismului de legătură al statului membru în care solicitantul îşi are reşedinţa.
Articolul 41
Măsuri speciale de aplicare
Dispoziţiile titlului III, capitolul 2 din
regulamentul de bază
privind prestaţiile în natură nu se aplică persoanelor care au dreptul la prestaţii în natură exclusiv pe baza unui regim special pentru funcţionarii publici într-unul din statele membre prevăzute în
anexa II
a prezentului regulament.
Capitolul III
Ajutorul de deces
Articolul 42
Revendicarea dreptului la ajutor de deces
În scopul aplicării articolelor 42 şi 43 din
regulamentul de bază
, cererea pentru ajutorul de deces trebuie trimisă instituţiei de la locul de reşedinţă al solicitantului.
Capitolul IV
Prestaţiile de invaliditate şi pensiile pentru limită de vârstă şi de urmaş
Articolul 43
Calcularea valorii prestaţiei
(1)
În sensul calculării valorii teoretice și a valorii reale ale prestației în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) litera (b) din
regulamentul de bază
, se aplică
normele
prevăzute la articolul 12 alineatele (3), (4)
,
(5) și
(6) din regulamentul de aplicare
.
(2)
În cazul în care perioadele de asigurare voluntară sau facultativă continuă nu au fost luate în considerare în temeiul articolului 12 alineatul (3) din
regulamentul de aplicare
, instituţia din statul membru în temeiul legislaţiei căruia s-au încheiat aceste perioade calculează valoarea corespunzătoare a acestor perioade în temeiul legislaţiei pe care o aplică.
Valoarea reală a prestaţiei, calculată în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) litera (b) din
regulamentul de bază
, creşte cu valoarea corespunzătoare perioadelor de asigurare voluntară sau facultativă continuă.
(3)
Instituţia din fiecare stat membru calculează, în temeiul legislaţiei pe care o aplică, suma datorată corespunzând perioadelor de asigurare voluntară sau facultativă continuă care, în temeiul articolului 53 alineatul (3) litera (c) din
regulamentul de bază
, nu se supune regulilor unui alt stat membru privind retragerea, reducerea sau suspendarea.
În cazul în care legislația aplicată de către instituția competentă nu îi permite acesteia să determine în mod direct această sumă, pe motiv că legislația respectivă alocă valori diferite perioadelor de asigurare, poate fi stabilită o valoare noțională.
Comisia administrativă stabilește modalitățile de stabilire a respectivei valori noționale.
▌
Articolul 44
Luarea în considerare a perioadelor de creștere a copilului
(1)
În sensul prezentului articol, "perioada de creștere a copilului" înseamnă orice perioadă care este avută în vedere în temeiul legislației privind pensiile a unui stat membru sau care aduce în mod explicit un supliment unei pensii, pentru motivul că o persoană a crescut un copil, indiferent de metoda folosită pentru a calcula aceste perioade și indiferent dacă acestea sunt cumulate pe durata creșterii copilului sau sunt recunoscute retroactiv.
(2)
În cazul în care, în temeiul legislației statului membru care este competent în conformitate cu titlul II din regulamentul de bază, nicio perioadă de creștere a copilului nu este luată în considerare, instituția din statul membru a cărui legislație se aplica persoanei vizate, în conformitate cu titlul II din regulamentul de bază, pe motivul că aceasta desfășura o activitate salariată sau independentă la data la care, în conformitate cu această legislație, perioada de creștere a copilului a început să fie luată în considerare pentru copilul în cauză, rămâne responsabilă pentru luarea în considerare a acestei perioade drept perioadă de creștere a copilului în conformitate cu legislația proprie, ca și cum acest aceasta a avut loc pe teritoriul său.
(3)
Alineatul (2) nu se aplică în cazul în care persoana vizată se află sau se va afla sub incidența legislației altui stat membru datorită desfășurării unei activități salariate sau independente în statul respectiv.
Articolul 45
Cererile de prestaţii
A.
Înaintarea cererii de prestaţii, în temeiul articolului 44 alineatul (2) din
regulamentul de baza
1.
Pentru a beneficia de prestații în temeiul
legislației de tip A
în
conformitate cu articolul
44 alineatul (2) din regulamentul
de bază
, solicitantul înaintează o cerere către instituția statului membru a cărei legislație era aplicabilă în momentul în care a survenit incapacitatea de muncă urmată de invaliditate sau de agravarea acestei invalidități
ori către instituția de la locul de reședință, care transmite cererea primei instituții
.
2.
În cazul în care au fost acordate prestaţii de boală în numerar, data de expirare a perioadei de acordare a acestora va fi considerată, acolo unde este cazul, ca dată de înaintare a cererii de pensie.
3.
În cazul prevăzut la articolul 47 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.
883/2004, instituţia unde a fost asigurată ultima dată persoana în cauză trebuie să informeze instituţia care a plătit iniţial prestaţiile cu privire la suma şi data începerii acordării prestaţiilor în conformitate cu dispoziţiile legislaţiei aplicabile.
De la această dată, prestaţiile cuvenite înainte de agravarea invalidităţii vor fi retrase sau reduse până la nivelul suplimentului prevăzut la articolul 47 alineatul (2) din
regulamentul de bază
.
B.
Înaintarea altor cereri de prestaţii
4.
În alte situații decât cele prevăzute la
subpunctul 1
, solicitantul înaintează o cerere fie către instituția de la locul său de reședință, fie către instituția ultimului stat membru a cărei legislație a fost aplicabilă
.
În cazul în care persoana vizată nu a fost niciodată supusă legislației aplicate de către instituția de la locul de reședință
,
această instituție transmite cererea către instituția ultimului stat membru a cărei legislație a fost aplicabilă
.
5.
Data înaintării cererii se aplică pentru toate instituţiile în cauză.
6.
Prin derogare de la alineatul 5, în cazul în care solicitantul nu menţionează toate perioadele de asigurare sau de reşedinţă care au fost supuse legislaţiei altor state membre, în ciuda faptului că acest lucru a fost solicitat expres, data la care solicitantul îşi finalizează cererea iniţială sau înaintează o nouă cerere pentru perioadele lipsă este considerată ca dată a înaintării cererii către instituţia care aplică legislaţia în vigoare şi va fi supusă celor mai favorabile prevederi ale acesteia.
▌
Articolul 46
Certificate şi informaţii ce trebuie înaintate de către solicitant odată cu cererea
(1)
Cererea este înaintată de solicitant în conformitate cu prevederile legislației
aplicate
de instituția prevăzută la articolul 45 alineatele (1)
sau
(4)
al regulamentului de aplicare
și
este
însoțită de documentele justificative necesare
în conformitate cu acea legislație
.
În special,
solicitantul
furnizează toate informațiile relevante disponibile și documentele justificative referitoare la perioadele
de asigurare
(instituții, numere de asigurare)
,
de activitate salariată (angajatori) sau de activitate independentă
(
natura și locul desfășurării activității
)
și reședință (adrese) care au fost desfășurate sub incidența unei alte legislații
,
precum și durata acestor perioade
.
(2)
În cazul în care, în conformitate cu articolul 50 alineatul (1) din
regulamentul de bază
, solicitantul
cere
amânarea acordării prestațiilor de limită de vârstă ▌în conformitate cu legislația unuia sau mai multor state membre, acesta
declară acest lucru în cererea sa, precum și
în conformitate cu ce legislație ▌solicită amânarea prestațiilor.
Pentru a permite solicitantului să își exercite acest drept, instituțiile vizate, la cererea solicitantului, notifică acestuia toate informațiile aflate la dispoziția lor, pentru ca acesta să poată evalua consecințele acordării concomitente sau succesive a prestațiilor pe care le-ar putea solicita.
(3)
În cazul în care solicitantul retrage o cerere de prestații prevăzute în legislația unui stat membru, această retragere nu se consideră o retragere concomitentă a cererilor de prestații prevăzute în legislația altor state membre.
Articolul 47
Investigarea cererilor de către instituţii
A.
Instituţia de investigare
1.
Instituția
căreia îi este înaintată
sau transmisă cererea de prestații
în conformitate cu dispozițiile articolului 45 alineatele (1) sau (4)
al regulamentului de aplicare
este numită
în
continuare "instituția de
contact
".
Instituția de la locul de reședință nu este denumită instituție de contact în cazul în care persoana vizată nu s-a aflat în niciun moment sub incidența legislației aplicate de către acea instituție.
Pe lângă investigarea cererii de prestații în conformitate cu legislația aplicabilă, instituția de contact promovează schimbul de date, comunicarea deciziilor și a operațiunilor necesare pentru investigarea cererii de către instituțiile vizate, furnizează solicitantului, la cerere, orice informație relevantă pentru aspectele comunitare ale investigației și îl ține la curent în legătură cu evoluția acesteia.
B.
Investigarea cererilor de prestaţii, în temeiul articolului 44 din
regulamentul de bază
2.
În cazul prevăzut la articolul 44 alineatul (3) din
regulamentul de bază
, instituţia de investigare trimite toate documentele persoanei în cauză către instituţia unde aceasta a fost asigurată anterior şi care, la rândul ei, examinează cazul.
3.
Articolele 48-52 nu se aplică investigării cererilor prevăzute la articolul 44 din
regulamentul de bază
.
C.
Investigarea altor cereri de prestaţii
4.
În alte situații decât cele prevăzute la
subpunctul 2
, instituția de
contact
trimite
fără întârziere
cereri de prestații
și toate documentele pe care le are la dispoziție și, acolo unde este cazul, documentele relevante furnizate de solicitant,
către toate instituțiile în cauză, astfel încât acestea să
poată începe
concomitent
investigarea cererii
.
Instituția de
contact
notifică
celorlalte instituții
perioadele de asigurare sau
reședință
care fac obiectul legislației
sale
.
Aceasta indică
,
de asemenea
,
ce documente vor fi prezentate la o dată ulterioară și completează cererea cât mai curând posibil
.
5.
Fiecare dintre
instituțiile
în cauză notifică
instituției
de
contact și celorlalte instituții în cauză, cât mai curând posibil,
perioadele de asigurare sau reședință care fac obiectul legislației
sale
.▌
6.
Fiecare
instituție în cauză calculează
valoarea
prestațiilor în conformitate cu
articolul 52
din
regulamentul de bază
și notifică
instituției
de contact și celorlalte instituții în cauză decizia sa, valoarea prestațiilor datorate, precum și orice informații cerute în temeiul articolelor 53 - 55 din regulamentul de bază
.
7.
În cazul în care o instituție
stabilește, pe baza informațiilor
menționate
la
subpunctele
4 și 5 din prezentul articol
, că
articolul
46 alineatul (2) sau articolul 57 alineatul (2) sau (3) din
regulamentul de bază sunt aplicabile
,
aceasta
informează
instituția de contact și
celelalte instituții
în cauză
.
▌
Articolul 48
Notificarea solicitantului cu privire la decizii
(1)
Fiecare instituție
notifică solicitantului
decizia
luată
în conformitate cu legislația aplicabilă.
Fiecare decizie trebuie să prevadă căile de atac și perioadele în care se poate face recurs.
După ce instituției de contact i-au fost notificate toate deciziile luate de fiecare instituție, aceasta transmite solicitantului și celorlalte instituții în cauză
sinteză
a acestor decizii.
Un model de sinteză este elaborat de Comisia administrativă.
Nota de sinteză este trimisă solicitantului
în limba
instituției sau, la cererea solicitantului, în limba aleasă de acesta, recunoscută ca limbă oficială a instituțiilor comunitare în conformitate cu articolul 290 din tratat.
(2)
În cazul în care solicitantul consideră, în urma primirii sintezei, că drepturile sale au fost afectate în mod negativ de interacțiunea dintre deciziile luate de două sau mai mult instituții, solicitantul are dreptul la o reexaminare a deciziilor de către instituțiile în cauză în termenele stabilite de respectivele legislațiile naționale.
Termenele se calculează de la data primirii notei de sinteză.
Rezultatul reexaminării este notificat solicitantului în scris.
Articolul 49
Stabilirea gradului de invaliditate
(1)
În cazul în care sunt aplicabile prevederile articolului 46 alineatul (3) din
regulamentul de bază
, instituţia de investigare este singura autorizată să ia decizia privind gradul de invaliditate al solicitantului.
Aceasta trebuie să ia decizia imediat ce stabileşte dacă sunt întrunite condiţiile de eligibilitate prevăzute de legislaţia aplicabilă, luând în considerare, acolo unde este cazul, prevederile articolelor 6 şi 51 din
regulamentul de bază
.
Instituţia de investigare notifică imediat celelalte instituţii în cauză cu privire la această decizie.
În cazul în care nu sunt îndeplinite criteriile de eligibilitate prevăzute de legislaţia aplicabilă, altele decât cele referitoare la gradul de invaliditate, luând în considerare prevederile articolelor 6 şi 51 din
regulamentul de bază
, instituţia de investigare trebuie să informeze imediat instituţia competentă a ultimului stat membru a cărui legislaţie a fost aplicabilă solicitantului.
Aceasta din urmă este autorizată să ia decizia privind gradul de invaliditate al solicitantului, în cazul în care sunt îndeplinite condiţiile de eligibilitate prevăzute de legislaţia aplicabilă; notifică apoi imediat celelalte instituţii implicate cu privire la această decizie.
(2)
Este indicat, acolo unde este cazul, ca la determinarea eligibilităţii să se adopte aceeaşi procedură până la instituţia competentă în domeniul invalidităţii din statul membru a cărui legislaţie a fost prima aplicabilă solicitantului.
(3)
Atunci când nu sunt aplicabile
dispozițiile
articolului 46 alineatul (3) din
regulamentul de bază
, pentru a determina gradul de invaliditate, fiecare instituție
, în conformitate cu legislația sa,
are posibilitatea de a supune solicitantul unei examinări medicale, efectuate de către un doctor
sau un alt expert
la alegerea instituției.
Cu toate acestea, instituția unui stat membru ia în considerare documentele, rapoartele medicale și informațiile administrative colectate de instituția oricărui alt stat membru ca și cum acestea ar fi fost elaborate în propriul stat membru.
▌
Articolul 50 Plăţi parţiale provizorii şi plata în avans a prestaţiilor
(1)
Fără a aduce atingerea articolului 7 din prezentul regulament, orice instituţie care stabileşte, în procesul de investigare a unei cereri de prestaţii, că solicitantul are dreptul la o prestaţie autonomă prevăzută de legislaţia aplicabilă, în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) litera (a) din
regulamentul de bază
, trebuie să plătească această prestaţie imediat.
Această plată este considerată provizorie în cazul în care valoarea poate fi modificată de rezultatul procedurii de investigare a cererii.
(2)
În cazul în care solicitantului nu îi poate fi plătită nici o prestaţie provizorie în temeiul alineatului 1, dar este evident din informaţiile primite că solicitantul este eligibil în temeiul articolului 52 alineatul (1) litera (b) din
regulamentul de bază
, instituţia de investigare trebuie să plătească în avans o suma recuperabilă; valoarea acesteia trebuie să fie cât mai apropiată de valoarea care va fi probabil plătită în temeiul articolului 52 alineatul (1) litera (b) din
regulamentul de bază
.
(3)
Fiecare instituție
obligată să plătească prestațiile provizorii
sau să efectueze plata în avans, în temeiul alineatului
(1) sau (2) informează
fără întârziere
solicitantul, atrăgând în mod explicit atenția acestuia asupra naturii provizorii a acestei măsuri și asupra
oricăror drepturi de a recurge la căi de atac în conformitate cu legislația sa
.
Articolul 51
Recalcularea prestaţiilor
(1)
În cazul în care are loc o nouă calculare a prestaţiilor în conformitate cu articolele 48 alineatele (3) şi (4), 50 alineatul (4) şi 59 alineatul (1) din
regulamentul de bază
, se aplică
mutatis mutandis
articolul 50 din prezentul regulament.
(2)
În cazul în care are loc o nouă calculare, retragere sau suspendare a prestaţiei, instituţia care a luat decizia informează imediat persoana în cauză, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 3 alineatele (4)-(7) din regulamentul de aplicare şi informează fiecare dintre instituţiile relativ la care persoana în cauză deţine vreun drept.
Articolul 52
Măsuri de accelerare a
procesului de calculare a pensiilor
(1)
Pentru a facilita și accelera investigarea cererilor de prestații, precum și plata prestațiilor, instituțiile a căror legislație s-a aplicat unei persoane:
a)
fac schimb de sau pun la dispoziția instituțiilor din alte state membre elementele privitoare la identificarea persoanelor care schimbă o legislație națională aplicabilă cu o alta și împreună se asigură că aceste elemente de identificare sunt păstrate și corespund sau, dacă nu este cazul, pun la dispoziția acestor persoane mijloace de acces direct la elementele lor de identificare;
b)
suficient de devreme înainte de vârsta minimă de începere a drepturilor de pensie sau înainte de o vârstă care urmează a fi stabilită de instituţiile a căror legislaţie se aplică personei în cauză, schimbă sau pun la dispoziția persoanei în cauză și a instituțiilor altor state membre informații (perioade efectuate sau alte elemente importante) privind drepturile de pensie ale persoanelor care au schimbat o legislație națională aplicabilă cu o alta sau, dacă nu este cazul, informează aceste persoane sau le pune la dispoziție mijloacele prin care se pot familiariza cu viitoarele lor drepturila prestații.
(2)
În sensul
aplicării
alineatului (1),
Comisia administrativă stabilește informațiile care urmează să fie schimbate sau puse la dispoziție, precum și procedurile și mecanismele adecvate, luând în considerare caracteristicile sistemelor naționale de pensii, organizarea lor tehnică și administrativă, precum și mijloacele tehnologice aflate la dispoziția acestora.
Comisia administrativă asigură punerea în aplicare a acestor sisteme de pensii prin organizarea unei monitorizări a măsurilor luate și a aplicării acestora
.
(3)
În sensul aplicării alineatului (1), ar trebui să fie furnizate informațiile menționate anterior instituției din primul stat membru care alocă unei persoane un număr personal de identificare (PIN) pentru relația cu administrația protecției sociale.
▌
Articolul 53 Măsuri de coordonare în interiorul unui stat membru
(1)
Fără a aduce atingere articolului 51 din regulamentul de bază,
în cazul în care
legislația
națională
prevede
norme
pentru stabilirea instituției
responsabile sau a regimului aplicabil sau pentru desemnarea perioadelor de asigurare aferente unui anumit regim
, se aplică aceste
norme
, luându-se în considerare numai perioadele de asigurare realizate în temeiul legislației statului membru respectiv.
(2)
În cazul în care legislaţia internă prevede reguli pentru coordonarea regimului special aplicabil funcţionarilor publici şi a regimului general pentru persoane angajate, prevederile
regulamentul de bază
şi cele ale
regulamentui de aplicare
nu le aduc acestora atingere.
Capitolul V
Indemnizaţia de şomaj
Articolul 54
Cumularea perioadelor și
calcularea prestațiilor
(1)
Articolul 12 alineatul (1) din regulamentul de aplicare se aplică mutatis mutandis articolului 61 din regulamentul de bază.
Fără a aduce atingere obligațiilor care revin instituțiilor implicate, persoana în cauză poate înainta instituției competente un document emis de instituția din statul membru a cărui legislație i-a fost aplicată în cursul ultimei sale activități salariate sau independente, specificând perioadele efectuate sub incidența legislației respective.
(2)
În scopul punerii în aplicare a articolului 62 alineatul (3) din
regulamentul de bază
, instituţia competentă a statului membru a cărui legislaţie i-a fost aplicată persoanei în cauză în relaţie cu ultima sa activitate salariată sau independentă, la cererea instituţiei de la locul de reşedinţă, trebuie să furnizeze toate informaţiile necesare pentru calculul indemnizaţiei de şomaj şi în special salariul sau venitul profesional primit.
▌
(3)
În scopul punerii în aplicare a articolului 62 din
regulamentul de bază
şi fără a aduce atingere articolului 63 din regulamentul menţionat, instituţia competentă a unui stat membru unde, conform legislaţiei, calculul indemnizaţiei variază în funcţie de numărul de membri de familie, va lua de asemenea în calcul membrii familiei persoanei respective care îşi au reşedinţa în alt stat membru ca şi cum aceştia şi-ar avea reşedinţa pe teritoriul statului membru competent.
Această prevedere nu se aplică în cazul în care, în statul membru de reşedinţă a membrilor de familie, o altă persoană are dreptul la o indemnizaţie de şomaj calculată pe baza numărului membrilor de familie.
Articolul 55
Condiţii şi restricţii la păstrarea dreptului la indemnizaţii pentru şomerii care se deplasează în alt stat membru
(1)
Pentru a face obiectul dispoziţiilor articolului 64 din
regulamentul de bază
, persoana aflată în şomaj care se deplasează în alt stat membru informează instituţia competentă înaintea plecării şi solicită un document care certifică faptul că păstrează dreptul la indemnizaţie în condiţiile prevăzute la articolul 64 alineatul (1) litera (b) din
regulamentul de bază
.
Instituţia informează persoana în cauză în legătură cu obligaţiile acesteia şi furnizează documentul prevăzut anterior, care conţine informaţiile următoare:
a)
data la care persoana aflată în şomaj a încetat să se afle la dispoziţia serviciilor de ocupare a forţei de muncă din statul competent;
b)
perioada acordată în conformitate cu articolul 64 alineatul (1) litera (b) din
regulamentul de bază
pentru ca şomerul să se înregistreze ca persoană care caută de lucru în statul membru în care se deplasează;
c)
perioada maximă pe parcursul căreia poate fi păstrat dreptul la indemnizaţie în conformitate cu articolul 64 alineatul (1) litera (c) din
regulamentul de bază
;
d)
circumstanţele care ar putea afecta dreptul la indemnizaţie.
(2)
Şomerul trebuie să se înregistreze ca persoană care caută de lucru la serviciile de ocupare a forţei de muncă din statul membru în care se deplasează în conformitate cu articolul 64 alineatul (1) litera (b) din
regulamentul de bază
şi să trimită documentul prevăzut la alineatul (1) către instituţia acelui stat membru.
În cazul în care acesta nu se conformează, instituţia de la locul în care s-a deplasat persoana aflată în şomaj contactează instituţia competentă pentru a obţine informaţiile necesare.
(3)
Serviciile de ocupare a forţei de muncă din statul membru în care s-a deplasat persoana aflată în şomaj trebuie să o informeze pe aceasta de obligaţiile ce îi revin.
(4)
Instituția din locul în care s-a deplasat persoana aflată în șomaj
trimite
imediat
instituției competente un document care menționează
data la care aceasta s-a înregistrat la serviciile de ocupare a forței de muncă și noua sa adresă.
În cazul în care
, pe
parcursul perioadei
în care persoana aflată în șomaj păstrează dreptul la
prestații
,
intervin circumstanțe care ar putea afecta dreptul la prestații, instituția din locul în care s-a deplasat persoana aflată în șomaj
trimite
imediat instituției
competente
și persoanei în cauză un document cuprinzând informațiile
relevante.
La cererea instituției competente, instituția din locul în care s-a deplasat persoana aflată în șomaj furnizează lunar informații relevante
privind evoluția situației persoanei
,
în special dacă aceasta este încă înregistrată la serviciile de ocupare a forței de muncă și dacă respectă procedurile organizate pentru control.
(5)
Instituţia de la locul în care s-a deplasat persoana aflată în şomaj organizează sau face demersurile necesare pentru organizarea de controale, ca şi cum persoana în cauză ar beneficia de ajutoare în temeiul legislaţiei proprii.
De asemenea, informează imediat instituţia competentă de apariţia oricărei situaţii prevăzute la alineatul 1 litera (d).
(6)
Autorităţile sau instituţiile competente a două sau mai multor state membre pot conveni o serie de măsuri pentru promovarea activităţilor destinate să favorizeze căutarea unui loc de muncă pentru persoanele aflate în şomaj care vin într-unul din aceste state membre în temeiul articolului 64 din
regulamentul de bază
.
Articolul 56
Persoanele aflate în şomaj rezidente într-un alt stat membru decât statul membru competent
(1)
În cazul în care persoana aflată în şomaj hotărăşte, în conformitate cu articolul 65 alineatul (2) din
regulamentul de bază
, să se înregistreze ca persoană care caută de lucru atât în statul membru în care are reşedinţa cât şi în statul membru în care a desfăşurat ultima dată o activitate salariată sau independentă, trebuie să informeze cu prioritate instituţia şi serviciile de ocupare a forţei de muncă de la locul de reşedinţă.
La cererea serviciilor de ocupare a forţei de muncă a statului membru în care a desfăşurat ultima dată o activitate salariată sau independentă, serviciile de ocupare a forţei de muncă de la locul de reşedinţă le trimit informaţiile relevante privind înregistrarea persoanei aflate în şomaj şi procesul de căutare a unui loc de muncă.
(2)
În cazul în care
legislația aplicabilă în statele membre în cauză impune persoanei aflate
în șomaj îndeplinirea anumitor obligații
și/sau efectuarea unor activități de căutare a unui loc de muncă, sunt prioritare obligațiile și/sau activitățile de căutare a unui loc de muncă care trebuie efectuate de persoana aflată în șomaj
în statul membru de reședință.
Neîndeplinirea de către persoana aflată în șomaj a tuturor obligațiilor și/sau neefectuarea activităților de căutare a unui loc de muncă în statul membru în care și-a desfășurat ultima activitate nu afectează prestațiile acordate în statul membru de reședință.
(3)
În sensul punerii în aplicare a articolului 65 alineatul (5) litera (b) din
regulamentul de bază
, instituţia statului membru a cărui legislaţie a fost ultima dată aplicabilă lucrătorului informează instituţia de la locul de reşedinţă, în cazul în care aceasta o solicită, dacă lucrătorul are dreptul la indemnizaţie în temeiul articolului 64 din
regulamentul de bază
.
Capitolul VI
Prestaţii familiale
Articolul 57
Reguli de prioritate în caz de cumul
În sensul punerii în aplicare a
articolului 68 alineatul (1) litera (b) punctele (i) și (ii)
din
regulamentul de bază
, în cazul în care ordinea priorităților nu poate fi stabilită pe baza locului de reședință al copiilor, fiecare stat membru în cauză calculează valoarea prestațiilor incluzând copiii care nu sunt rezidenți pe teritoriul său.
În cazul aplicării articolului 68 alineatul (1) litera (b) punctul (i),
instituția competentă
din statul
membru a cărui legislație prevede cel mai ridicat nivel al prestațiilor plătește integral valoarea acestora și primește jumătate din această sumă din partea instituției competente
din celălalt
stat membru, până la limita prevăzută de legislația acestuia
Articolul 58
Norme
aplicabile în cazul
schimbării
legislației
aplicabile și/sau a competenței de acordare a prestațiilor familiale
(1)
Atunci când legislația aplicabilă și/sau competența de acordare a prestațiilor familiale se schimbă între statele membre
în
cursul
unei luni calendaristice, indiferent de datele de plată
a prestațiilor
familiale în temeiul legislației acelor state membre
,
instituția care a plătit prestațiile familiale
în conformitate cu legislația
în temeiul
căreia au fost acordate prestațiile la începutul lunii
continuă
plata acestora
până la
sfârșitul
lunii în
curs
.
(2)
De asemenea, informează instituția
din celălalt
sau celelalte state membre implicate
cu privire la data la care încetează plata prestațiilor familiale în cauză.
Plata prestațiilor de către celălalt sau celelalte state membre implicate intră în vigoare începând cu acea dată.
Articolul 59
Procedura de punere în aplicare a articolelor 67şi 68 din
regulamentul de bază
(1)
Cererea pentru prestații familiale este adresată instituției
competente
.
În scopul aplicării articolelor 67 și 68 din regulamentul de bază, se ia în considerare situația întregii familii, ca și când toate persoanele implicate ar fi supuse legislației statului membru în cauză și ar avea reședința pe teritoriul acestuia, în special în ceea ce privește dreptul unei persoane de a solicita aceste prestații.
Atunci când un părinte care are dreptul de a solicita prestații nu își exercită acest drept, autoritatea competentă din statul membru a cărui legislație se aplică ia în considerare cererea pentru prestații familiale depusă de celălalt părinte/persoana asimilată acestuia sau persoana sau instituția care acționează în calitate de tutore al copilului sau al copiilor.
(2)
Instituția căreia i se adresează cererea, în conformitate cu alineatul
(1)
, o examinează pe baza informațiilor detaliate furnizate de solicitant, ▌ ținând cont de situația generală de facto și juridică a familiei solicitantului.
În cazul în care
instituția
respectivă consideră că legislația sa se aplică în temeiul dreptului de prioritate, în conformitate cu articolul 68 alineatele (1) și (2) din regulamentul de bază, aceasta acordă prestațiile familiale în conformitate cu
legislația pe care o aplică.
În cazul în care instituția respectivă consideră că există posibilitatea acordării unui supliment diferențial, în temeiul legislației unui alt stat membru, în conformitate cu articolul 68 alineatul (2) din regulamentul de bază, această instituție transmite fără întârziere cererea instituției competente din celălalt stat membru și informează persoana în cauză; de asemenea, aceasta informează instituția din celălalt stat membru cu privire la decizia sa referitoare la cerere și la valoarea prestațiilor familiale plătite
.
(3)
În cazul în care instituția căreia i-a fost adresată cererea consideră că legislația sa este aplicabilă, dar nu în virtutea unui drept de prioritate, în conformitate cu articolului 68 alineatele (1) și (2) din regulamentul de bază, aceasta adoptă fără întârziere o decizie
provizorie privind regulile de prioritate
care trebuie aplicate și transmite cererea instituției din celălalt stat membru, în conformitate cu articolului 68 alineatul (3) din regulamentul de bază, informându-l, de asemenea, pe solicitant.
Această instituție are
la dispoziție
două luni pentru a adopta o poziție cu privire la
decizia
provizorie luată.
În cazul în care instituția
căreia i-a fost
transmisă
cererea
nu adoptă o poziție în termenul sus-menționat, se aplică decizia provizorie menționată anterior, iar această instituție plătește prestațiile prevăzute în legislația sa și informează instituția căreia i-a fost adresată cererea cu privire la valoarea
prestațiilor
plătite.
(4)
În cazul în care există o divergență de opinii între
instituțiile respective
cu privire la legislația aplicabilă în virtutea unui drept de prioritate, se aplică articolul 6 alineatele (2)-(5) din regulamentul de aplicare.
În acest scop, instituția de la locul de reședință menționată la articolul 6 alineatul (2) este instituția de la locul de reședință al copilului sau al copiilor.
(5)
În cazul în care instituţia care a furnizat provizoriu prestaţiile a plătit mai mult decât valoarea pentru care era responsabilă în ultimă instanţă, va solicita să fie despăgubită cu diferenţa de către instituţia care poartă responsabilitatea primară în conformitate cu procedura stabilită la articolul 71.
Articolul 60
Procedura de aplicare a articolului 69 din
regulamentul de bază
În
scopul aplicării
articolului 69 din
regulamentul de bază
,
Comisia administrativă întocmește o listă a prestațiilor familiale suplimentare sau speciale pentru orfani reglementate de articolul menționat
.
În cazul în care
nu există nici o dispoziție care să prevadă al instituției competente pentru acordareaîn virtutea unui drept de prioritate de astfel de prestații familiale suplimentare sau speciale pentru orfani
în temeiul legislației pe care o aplică,
aceasta
înaintează,
fără întârziere, toate cererile pentru prestații familiale,
împreună cu documentele și informațiile relevante, instituției
din statul
membru a cărui legislație
i s-a aplicat
pentru cea mai lungă perioadă persoanei în cauză
și care prevede astfel de prestații familiale suplimentare sau speciale pentru orfani
.
În anumite cazuri acest lucru poate însemna retrimiterea cererii, în aceleași condiții, către instituția statului membru în conformitate cu legislația căruia persoana în cauză a realizat cea mai scurtă dintre perioadele sale de asigurare sau rezidență.
Titlul IV
Dispoziţii financiare
Capitolul I
Rambursarea costurilor prestaţiilor în aplicarea articolului 35 alineatul (1) si a articolului 41 din
regulamentul de bază
Secţiunea 1
Rambursarea pe baza cheltuielilor reale
Articolul 61
Principii
(1)
În sensul punerii în aplicare a articolului 35 alineatul (1) şi a articolului 41 din
regulamentul de bază
, valoarea reală a prestaţiilor în natură, aşa cum rezultă din contabilitatea instituţiei care le-a acordat, va fi rambursată acesteia de către instituţia competentă, cu excepţia situaţiei în care este aplicabil articolul 62 din
regulamentul de aplicare
.
▌
(
2)
În cazul în care o parte sau întreaga valoare a prestaţiilor menţionate la alineatul (1) nu reiese din contabilitatea instituţiei care le-a acordat, suma ce trebuie restituită se stabileşte pe baza unei sume forfetare calculate pe baza tuturor referinţelor adecvate obţinute din datele disponibile Comisia administrativă evaluează bazele folosite pentru calcularea sumei forfetare şi decide valoarea acesteia.
(3)
Nu vor fi luate în calcul la rambursare ratele mai mari decât cele aplicabile prestaţiilor în natură furnizate persoanelor asigurate care fac obiectul legislaţiei aplicate de instituţia care furnizează prestaţiile menţionate la alineatul 1.
▌
Secţiunea a 2-a
Rambursarea prestaţiilor pe baza sumei forfetare
Articolul 62
Identificarea statelor membre în cauză
(1)
Statele membre menţionate la articolul 35 alineatul (2) din
regulamentul de bază
ale căror structuri juridice sau administrative fac inadecvată rambursarea pe baza cheltuielilor reale sunt indicate în
anexa III la regulamentul de aplicare
.
▌
(2)
În cazul statelor membre indicate în
anexa III
a prezentului regulament, valoarea prestaţiilor în natură furnizate membrilor de familie care au reşedinţa într-un stat membru diferit faţă de persoana asigurată, conform prevederilor articolului 17 din
regulamentul de bază
, precum şi titularilor unor pensii şi membrilor familiilor acestora, conform prevederilor articolului 22, articolului 24 alineatul (1) şi articolelor 25 şi 26 din
regulamentul de bază
, va fi rambursată instituţiilor care furnizează prestaţiile menţionate de către instituţiile competente pe baza unei sume fixe stabilite pentru fiecare an calendaristic.
Suma fixă trebuie să fie cât mai apropiată de valoarea cheltuielilor reale.
Articolul 63
Metoda de calcul
al
sumelor fixe lunare și al sumei fixe totale
(1)
Pentru fiecare stat membru
creditor
, suma
fixă lunară pe persoană (Fi)
pentru un an calendaristic
se obține prin împărțirea
costului mediu anual per persoană
(Yi)
, defalcat pe fiecare grupă de vârstă
(i), la 12,
urmată de aplicarea unei reduceri
(X)
a
rezultatului
, conform următoarei formule
:
F
i
= Y
i
*1/12*(1-X)
Unde:
-
indicele (i = 1, 2 și 3) reprezintă cele trei grupe de vârstă folosite pentru calcularea
sumelor fixe
:
i = 1: persoane sub 20 de ani
i = 2: persoane între 20 şi 64 de ani
i = 3: persoane peste 65 de ani
▌
-
Yi reprezintă costul anual mediu pentru persoanele din grupa de vârstă i, definită la alineatul 2.
-
coeficientul X (0,20 sau 0,15) reprezintă reducerea definită la
alineatul (3).
(2)
Costul anual mediu pe persoană (Yi) din grupa de vârstă i se obține prin împărțirea cheltuielilor anuale generate de toate prestațiile în natură furnizate de instituțiile statului membru creditor către toate persoanele din grupa de vârstă respectivă, care fac obiectul legislației acestuia și au reședința pe teritoriul propriu, la numărul mediu de persoane
în cauză
din acea grupă de vârstă
în anul calendaristic respectiv
.
Calculul se bazează pe
cheltuielile care au regimul menționat la articolul 23
din regulamentul de aplicare
.
(3)
Reducerea aplicată sumei fixe lunare este, în principiu, egală cu 20 % (X = 0,20).
Aceasta este egală cu 15 % (X = 0,15) pentru titularii de pensii și membrii familiilor acestora, în cazul în care statul membru competent nu se regăsește printre cele enumerate în anexa IV la regulamentul de bază.
(4)
Pentru fiecare stat membru debitor,
suma fixă totală pentru un an calendaristic este egală cu suma produselor obținute prin înmulțirea, în fiecare grupă
de vârstă i
, a sumelor fixe lunare stabilite pe persoană cu numărul lunilor realizate de persoanele în cauză în
statul membru creditor
în grupa de vârstă respectivă
.
Numărul
lunilor realizate de persoanele în cauză în statul membru creditor este egal cu suma lunilor calendaristice dintr-un an calendaristic în timpul căruia, ca urmare a rezidenței pe teritoriul statului membru creditor, persoanele în cauză au fost eligibile pentru acordarea de prestații în natură pe acel teritoriu pe cheltuiala statului membru debitor.
Aceste luni sunt determinate
pe baza unei evidențe ținute în acest scop de instituția de la locul de reședință, bazate pe dovezile documentare care atestă dreptul beneficiarilor, furnizate de către instituția competentă.
(5)
În termen de
... *
Cinci ani de la intrarea în vigoare a regulamentului de aplicare.
, Comisia administrativă prezintă un raport specific privind aplicarea prezentului articol, în special privind reducerile menționate la alineatul (2a).
Pe baza acestui raport, Comisia administrativă poate prezenta o propunere cuprinzând orice modificări care se pot dovedi necesare pentru a asigura o apropiere cât mai mare între calculul sumelor fixe și cheltuielile reale suportate și pentru a garanta faptul că reducerile menționate la alineatul (3) nu duc la un dezechilibru al plăților sau la plăți duble pentru statele membre.
▌
(
6)
Comisia administrativă stabilește metodele de determinare a elementelor pentru calculul
sumelor fixe
menționate
la
alineatele de mai sus.
(7)
Fără a aduce atingere alineatelor (1) - (4), statele membre pot aplica în continuare articolele 94 și 95 din Regulamentul (CEE) nr.
574/72 pentru calculul sumei fixe pe o perioadă de
... *
Cinci ani de la intrarea în vigoare a regulamentului de aplicare
, cu condiția aplicării reducerii menționate la alineatul (3).
Articolul 64
Notificarea costurilor medii anuale
Costul mediu anual pe persoană, pentru un anumit an, în interiorul fiecărei grupe de vârstă, este
notificat
Comisiei de audit până
la sfârșitul
celui
de-al
doilea an care urmează anului respectiv.
În cazul în care notificarea nu este făcută înainte de termenul limită, este folosit costul mediu anual pe persoană
stabilit ultima dată de Comisia administrativă pentru un an
precedent.
Costurile medii anuale se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Secţiunea a 3-a
Dispoziţii comune
Articolul 65
Procedura de rambursare între instituţii
(1)
Rambursarea între statele membre vizate se efectuează cât mai prompt posibil.
Fiecare instituție în cauză este obligată să ramburseze creanțele înainte de termenele limită menționate la prezentul articol, de îndată ce acest lucru este posibil.
Niciun litigiu cu privire la o anumită creanță nu trebuie să împiedice rambursarea altor creanțe.
(2)
Rambursarea între instituțiile statelor membre, prevăzută la articolele 35 și 41 din
regulamentul de bază
se face prin intermediul organismului de legătură.
Este posibil să existe un organism de legătură separat pentru rambursările efectuate în temeiul articolelor 35 și 41 din regulamentul de bază.
Articolul 66
Termene limită pentru depunerea şi soluţionarea cererilor
(1)
Cererile bazate pe nivelul real al cheltuielilor
sunt înaintate
organismului de legătură din statul membru debitor
în termen de
douăsprezece
luni de la expirarea semestrului calendaristic în timpul căruia
aceste cereri
au fost
înregistrate în conturile instituției creditoare
.
(2)
Cererile privind
sumele fixe
pentru un an calendaristic
sunt
înaintate
organismului de legătură al statului membru debitor
în termen de șase luni calculat de la prima zi a lunii care urmează celei în care sunt publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene costurile medii pentru anul respectiv.
Evidențele prevăzute cîn articolul 63 alineatul (4) din regulamentul de aplicare sunt prezentate până la sfârșitul anului care urmează anului de referință.
(3)
Cererile înaintate după expirarea termenului limită menţionat la alineatele 1 şi 2 nu vor fi luate în considerare.
(4)
Creanţele
sunt plătite de instituția debitoare
organismului de legătură al statului membru creditor menționat la articolul 65 din regulamentul de aplicare
în termen de șase luni
de la sfârșitul lunii în timpul căreia acestea au fost înaintate organismului de legătură al statului membru debitor.
Această dispoziție nu se aplică creanţelor pe care instituția debitoare le-a respins în această perioadă dintr-un motiv întemeiat.
(5)
Orice litigiu cu privire la
o cerere
se soluționează
cel mai târziu
,
în termen de
un an din luna în care
a fost înaintată cererea.
(6)
Comisia de audit facilitează închiderea definitivă a conturilor în cazurile în care nu se poate ajunge la o înțelegere în termenul menționat la alineatul (5) și, la solicitarea justificată a uneia dintre părți, se pronunță cu privire la litigiu în termen de șase luni din luna în care problema a fost supusă comisiei.
Articolul 67
Penalizările pentru plățile întârziate
și plățile anticipate
(1)
După expirarea perioadei de șase luni menționată la articolul 66 alineatul (4)
din regulamentul de aplicare, instituția creditoare poate percepe
penalități pentru sumele neplătite
, cu excepția cazului în care instituția debitoare a efectuat, în termen de șase luni de la sfârșitul lunii în care a fost înaintată cererea, o plată anticipată de cel puțin 90% din totalul creanţei înaintate în temeiul articolului 66 alineatele (1) sau (2) din regulamentul de aplicare.
Pentru părțile creanţei neacoperite de plata anticipată, se pot percepe penalităţi doar
odată cu expirarea perioadei de un an menționate la articolul 66 alineatul (5)
din regulamentul de aplicare
.
(2)
Penalitățile se calculează pe baza ratei de referință aplicate de Banca Centrală Europeană pentru principalele sale operațiuni de refinanțare.
Rata de referință aplicabilă este cea în vigoare în prima zi a lunii în care trebuie efectuată plata.
.
(3)
Niciun organism de legătură nu este obligat să accepte o plată anticipată prevăzută la alineatul (1).
Cu toate acestea, în cazul în care un organism de legătură refuză o asemenea ofertă, instituția creditoare nu mai are dreptul să perceapă penalități de întârziere a plăților aferente cererilor în cauză, cu excepția celor prevăzute la alineatul (1) a doua teză.
Articolul 68
Situaţia conturilor anuale
(1)
Comisia administrativă stabileşte situaţia cererilor pentru fiecare an calendaristic în conformitate cu articolul 72 litera (g) din
regulamentul de bază
pe baza raportului Comisiei de audit.
În acest scop, organismele de legătură notifică Comisia de audit în termenele limită şi în conformitate cu procedurile stabilite de aceasta, cu privire valoarea cererilor înaintate, soluţionate sau contestate (din poziţia de creditor) şi cu privire la valoarea cererilor primite, soluţionate sau contestate (din poziţia de debitor).
(2)
Comisia administrativă poate efectua orice controale adecvate cu privire la datele statistice şi contabile folosite ca bază pentru întocmirea situaţiei anuale a cererilor menţionate la alineatul 1, în special pentru a se asigura că respectă regulile stabilite în cadrul prezentului Titlu.
Capitolul II
Rambursarea ajutorului de şomaj în virtutea articolului 65 din
regulamentul de bază
Articolul 69
Rambursarea ajutorului de şomaj
Dacă nu există un acord în conformitate cu articolul 65 alineatul (8) din regulamentul
de bază
, instituția din locul de reședință cere rambursarea ajutoarelor de șomaj instituției din statul membru a cărui legislație i s-a aplicat beneficiarului ultima dată, în virtutea articolului 65 alineatele (6) și (7) din regulamentul
de bază
.
Cererea se înaintează în termen de șase luni de la expirarea semestrului calendaristic în care a fost efectuată ultima plată a prestaţiei pentru care se solicită rambursarea.
În cerere se menționează valoarea prestației plătite în intervalul de trei sau cinci luni prevăzut la articolul 65 alineatele (6) și (7) din regulamentul
de bază
, perioada pentru care s-a plătit ajutorul de șomaj și datele de identificare ale persoanei aflate în șomaj.
Cererile sunt înaintate și plătite prin intermediul organismelor de legătură din statele membre în cauză.
Nu este necesar ca cererile înaintate după expirarea termenului menționat la primul paragraf să fie luate în considerare.
Dispozițiile articolului 65 alineatul (1) și
articolului 66 alineatele
(4)
-
(6)
din regulamentul de aplicare se aplică mutatis mutandis.
După expirarea perioadei de șase luni menționată la articolul 66 alineatul (4) din regulamentul de aplicare, instituția creditoare poate percepe penalități pentru sumele neplătite.
Penalitățile se calculează în conformitate cu articolul 67 alineatul (2) din regulamentul de aplicare.
Valoarea maximă pentru rambursare, menționată la articolul 65 alineatul (6) a treia teză din regulamentul de bază, este, în fiecare caz, valoarea prestației la care ar avea dreptul o persoană în temeiul legislației statului membru care i s-a aplicat ultima dată, în cazul în care această persoană a fost înregistrată la serviciile de ocupare a forței de muncă din statul respectiv.
Cu toate acestea, în ceea ce privește relațiile dintre statele membre enumerate în anexa XY, instituțiile competente dintr-unul dintre aceste state membre, a cărui legislație i s-a aplicat ultima dată persoanei în cauză, stabilesc valoarea maximă în fiecare caz, pe baza valorii medii a ajutoarelor de șomaj acordate în anul calendaristic precedent în temeiul legislației statului membru respectiv.
Capitolul III
Recuperarea plăţilor excedentare de prestaţii, recuperarea plăţilor provizorii, compensaţii, asistenţă pentru recuperarea plăţilor
Secţiunea 1
Principii
Articolul 70
(1)
În sensul punerii în aplicare a articolului 84 din
regulamentul de bază
şi în cadrul definit de acesta, recuperarea creanţelor se va face, dacă este posibil, prin compensaţie fie între instituţiile creditoare (denumite în continuare "părţile solicitante") şi instituţiile debitoare (denumite în continuare "părţile solicitate"), fie faţă de persoana asigurată în conformitate cu articolele 71 şi 72 din
regulamentul de aplicare
.
Dacă recuperarea totală sau parţială a creanţelor prin procedura de compensaţie menţionată în alineatul precedent nu este posibilă, restul sumei de plată de către beneficiar se recuperează în conformitate cu prevederile articolelor 73-82
din regulamentul de aplicare
.
(2)
Organismul de legătură se consideră parte solicitată cu privire la creanţele care îi sunt adresate.
Secţiunea 2
Compensaţia
Articolul 71
Prestaţii în numerar necuvenite sau excedentare
(1)
Dacă instituţia dintr-un stat membru a plătit unui beneficiar prestaţii care depăşesc suma cuvenită, instituţia va solicita instituţiei oricărui alt stat membru plătitor de prestaţii către beneficiar să deducă suma excedentară plătită din sumele pe care aceasta le datorează beneficiarului, în termenii şi limitele impuse de legislaţia pe care o aplică.
Instituţia solicitată deduce suma în cauză respectând condiţiile şi limitele care se aplică acestui tip de sistem de compensaţii conform legislaţiei pe care o aplică, ca şi cum ar fi făcut ea însăşi plăţile excedentare, şi transferă suma dedusă instituţiei creditoare.
(2)
În contextul articolului 6,
în termen de
două luni după ce legislaţia aplicabilă a fost stabilită sau după ce instituţia responsabilă de plata prestaţiilor a fost identificată, instituţia care a plătit cu titlu provizoriu prestaţiile în numerar redactează o situaţie a sumelor care îi sunt datorate de către instituţia competentă.
Dacă beneficiarul şi/sau angajatorul acestuia au plătit provizoriu contribuţiile, acestea sunt luate în calcul atunci când se stabileşte suma datorată.
Instituţia competentă responsabilă de plata prestaţiilor deduce suma reprezentând plata provizorie din sumele pe care le datorează beneficiarului.
Instituţia debitoare deduce această sumă în conformitate cu condiţiile şi limitele care se aplică sistemelor de compensaţii de acest tip în cadrul legislaţiei pe care o aplică şi transferă imediat suma dedusă instituţiei creditoare.
(3)
Dacă o persoană asigurată a beneficiat de asistenţă socială într-unul dintre statele membre într-o perioadă când avea dreptul să primească prestaţii conform legislaţiei unui alt stat membru, organismul care a acordat asistenţa poate, dacă are dreptul legal de a recupera prestaţiile datorate persoanei asigurate, să solicite instituţiei oricărui alt stat membru care are obligaţia de a plăti prestaţii persoanei respective să deducă suma plătită cu titlu de asistenţă din sumele pe care cealaltă instituţie le plăteşte persoanei.
Această prevedere se aplică
mutatis mutandis
oricărui membru al familiei unei persoane asigurate care a beneficiat de asistenţă pe teritoriul unui stat membru într-o perioadă în care persoana asigurată avea dreptul să beneficieze de prestaţii pentru respectivul membru al familiei conform legislaţiei unui alt stat membru.
Instituţia creditoare trimite instituţiei debitoare o situaţie a sumei datorate, iar aceasta deduce suma în conformitate cu condiţiile şi limitele aplicabile sistemelor de compensaţii de acest tip în cadrul legislaţiei pe care o aplică şi transferă imediat suma dedusă organismului creditor.
(4)
În cazurile menţionate în alineatele (2) şi (3), instituţia competentă transmite persoanei în cauză o situaţie a sumelor încă datorate sau plătite excedentar, în conformitate cu legislaţia pe care o aplică.
Articolul 72
Contribuţiile necuvenite sau excedentare
În sensul articolului 6, o instituţie care a primit cu titlu provizoriu contribuţii de la o persoană asigurată sau de la angajatorul acesteia rambursează sumele în cauză persoanei care le-a plătit numai după ce a verificat sumele care îi sunt datorate contactând instituţia competentă, în conformitate cu articolul 6
alineatul (4).
Secţiunea 3
Recuperarea creanţelor
Articolul 73
Solicitarea de informaţii
(1)
Partea solicitată pune la dispoziţia părţii solicitante, la cererea acesteia, toate informaţiile necesare pentru recuperarea unei creanţe.
Pentru a obţine aceste informaţii, partea solicitată face uz de competenţele care îi sunt conferite prin actele cu putere de lege sau dispoziţiile administrative aplicabile pentru recuperarea creanţelor similare provenite din propriul stat membru.
(2)
În solicitarea de informaţii se menţionează numele, adresa şi orice alte informaţii despre persoana la care se referă informaţiile solicitate şi la care partea solicitantă are acces în mod normal, precum şi natura şi valoarea creanţei pentru care se face solicitarea de informaţii.
(3)
Partea solicitată nu este obligată să transmită informaţii pe care nu ar putea să le obţină în scopul recuperării de creanţe similare provenite din propriul stat membru.
(4)
Partea solicitată justifică părţii solicitante eventuala imposibilitate de a furniza informaţiile solicitate.
Articolul 74
Notificarea
(1)
La cererea părţii solicitante, partea solicitată notifică destinatarul, în conformitate cu normele legale în vigoare privind notificarea unor acte similare în propriul stat membru, cu privire la toate instrumentele şi deciziile, inclusiv cele de natură juridică, referitoare la o creanţă sau la recuperarea acesteia emise în statul membru al părţii solicitante.
(2)
În cererea de notificare se menţionează numele şi adresa destinatarului, precum şi orice alte informaţii referitoare la acesta, la care partea solicitantă ar avea acces în mod normal, natura şi subiectul instrumentului sau ale deciziei care face obiectul notificării şi, dacă este cazul, numele, adresa şi orice alte informaţii la care partea solicitantă ar avea acces în mod normal, cu privire la debitor şi la creanţa la care se referă instrumentul sau decizia, precum şi orice altă informaţie utilă.
(3)
Partea solicitată comunică imediat părţii solicitante acţiunea întreprinsă ca reacţie la cererea de notificare şi, în special, data la care decizia sau instrumentul i-a fost transmis destinatarului.
Articolul 75
Cererea de recuperare
(1)
Cererea de recuperare a contribuţiilor sau a prestaţiilor necuvenite sau excedentare, adresată de partea solicitantă părţii solicitate, este însoţită de o copie oficială sau legalizată a instrumentului care permite punerea ei în aplicare, emisă în statul membru al părţii solicitante şi, dacă este cazul, originalul sau copia legalizată a altor documente necesare pentru recuperare.
(2)
Organismul solicitant poate să facă o cerere de recuperare numai dacă:
a)
creanţa şi/sau instrumentul care permite punerea în aplicare a acesteia nu sunt contestate în statul membru, cu excepţia cazurilor în care se aplică articolul 78 alineatul (2) paragraful al doilea;
b)
a pus în aplicare, în propriul stat membru, procedura de recuperare de care dispune în baza instrumentului menţionat la alineatul (1), iar măsurile luate nu duc la plata integrală a creanţei.
(3)
În cererea de recuperare se menţionează:
a)
numele, adresa şi orice alte informaţii necesare referitoare la identificarea persoanei în cauză şi/sau la partea terţă deţinătoare a activelor acesteia;
b)
toate informaţiile necesare pentru identificarea părţii solicitate;
c)
instrumentul care permite punerea în aplicare a recuperării, emis în statul membru al părţii solicitante;
d)
natura şi valoarea creanţei, inclusiv capitalul, dobânda şi orice alte penalităţi, amenzi şi costuri datorate, indicate în monedele statelor membre ale celor două părţi;
e)
data notificării destinatarului cu privire la instrument, efectuată de partea solicitantă şi/sau de partea solicitată;
f)
data de la care şi perioada în care punerea în aplicare este posibilă conform legislaţiei în vigoare în statul membru al părţii solicitante;
g)
orice alte informaţii utile.
(4)
Cererea de recuperare conţine de asemenea o declaraţie din partea părţii solicitante prin care se confirmă că s-au îndeplinit condiţiile prevăzute la alineatul (2).
(5)
De îndată ce partea solicitantă ia cunoştinţă de orice informaţie utilă referitoare la situaţia care a generat cererea de recuperare, o comunică părţii solicitate.
Articolul 76
Instrumentul care permite punerea în aplicare a recuperării
(1)
Instrumentul care permite punerea în aplicare a recuperării unei creanţe este recunoscut direct şi considerat automat ca un instrument care permite punerea în aplicare a unei creanţe a părţii solicitate.
(2)
Fără a aduce atingere alineatului 1, instrumentul care permite punerea în aplicare a creanţei poate fi acceptat, recunoscut, completat sau înlocuit cu un instrument care autorizează punerea în aplicare a recuperării pe teritoriul statului membru al părţii solicitate, dacă acest lucru este oportun şi dacă este în conformitate cu dispoziţiile legislative în vigoare în statul membru respectiv.
Într-un interval de trei luni de la data primirii cererii de recuperare, autorităţile competente se angajează să finalizeze formalităţile pentru o astfel de acceptare, recunoaştere, completare sau înlocuire, cu excepţia cazului în care se aplică prevederile celui de-al treilea paragraf.
Formalităţile nu pot să
refuze respectarea acestor formalităţi
, dacă instrumentul care permite punerea în aplicare a recuperării este corect formulat.
Dacă termenul de trei luni este depăşit, partea solicitată comunică părţii solicitante motivul întârzierii.
Dacă una dintre aceste formalităţi dă naştere vreunei contestaţiicu privire la creanţă şi/sau la instrumentul care permite punerea în aplicare a recuperării, emis de partea solicitantă, se aplică articolul 78.
Articolul 77
Formalităţi şi termene de plată
(1)
Creanţele se recuperează în moneda statului membru al părţii solicitate.
Partea solicitată transferă părţii solicitante întreaga valoare a creanţei recuperate.
(2)
În cazul în care actele cu putere de lege sau dispoziţiile administrative în vigoare în propriul stat membru o permit şi după consultarea părţii solicitante, partea solicitată poate să îi acorde debitorului un termen de plată sau să autorizeze plata eşalonată.
Orice dobândă percepută de partea solicitată pentru acordarea acestui termen este de asemenea remisă părţii solicitante.
De la data la care instrumentul care permite punerea în aplicare este direct recunoscut sau acceptat, recunoscut, completat sau înlocuit în conformitate cu articolul 76, se percepe o dobândă pentru întârzierea la plată în conformitate cu actele cu putere de lege şi dispoziţiile administrative în vigoare în statul membru al părţii solicitate, iar cuantumul acesteia se remite de asemenea părţii solicitante.
Articolul 78
Contestarea creanţei sau a instrumentului care permite punerea în aplicare a recuperării acesteia
(1)
În cazul în care, în timpul procedurii de recuperare, creanţa şi/sau instrumentul care permite punerea în aplicare a recuperării acesteia emis în statul membru al părţii solicitante sunt contestate de către partea vizată, acţiunea este supusă atenţiei organismului competent din statul membru al părţii solicitante în conformitate cu legile în vigoare în acel stat membru.
Partea solicitantă notifică partea solicitată cu privire la această acţiune.
De asemenea, partea solicitată poate fi notificată cu privire la această acţiune de către partea vizată.
(2)
De îndată ce partea solicitată a primit notificarea menţionată la alineatul (1), fie de la partea solicitantă, fie de la partea vizată, îşi suspendă procedura de punere în aplicare până când organismul competent ia o decizie, cu excepţia cazului în care partea solicitantă face o cerere contrară în conformitate cu paragraful al doilea.
În cazul în care consideră că este necesar, partea solicitată poate să ia măsuri asiguratorii pentru a garanta recuperarea, în măsura în care actele cu putere de lege din propriul stat membru permit o astfel de acţiune pentru creanţe de acest fel.
Fără a aduce atingere primului paragraf de mai sus, partea solicitantă poate, în conformitate cu actele cu putere de lege şi practicile administrative în vigoare în propriul stat membru, să ceară părţii solicitate să recupereze creanţa contestată, dacă acest lucru este permis conform actelor cu putere de lege şi practicilor administrative din statul membru al părţii solicitate.
În cazul în care rezultatul contestaţiei îi este favorabil debitorului, partea solicitantă are obligaţia de a rambursa orice sume recuperate, la care se adaugă orice compensaţie datorată în conformitate cu legislaţia în vigoare în statul membru al părţii solicitate.
(3)
În cazul în care contestaţia se referă la măsurile de punere în aplicare luate în statul membru al părţii solicitate, acţiunea este supusă organismului competent din acel stat membru, în conformitate cu actele cu putere de lege în vigoare în acesta.
(4)
Dacă organismul competent căruia îi este supusă acţiunea în conformitate cu alineatul 1 este o instanţă judiciară sau administrativă, decizia instanţei, în cazul în care este favorabilă părţii solicitante şi permite recuperarea creanţei în statul membru al părţii solicitante, constituie "instrumentul care permite punerea în aplicare a recuperării", iar recuperarea creanţei se derulează în continuare în temeiul acestei decizii.
Articolul 79
Limitele asistenţei
Partea solicitantă nu este obligată:
a)
să acorde asistenţă conform prevederilor articolelor 73-78
din regulamentul de aplicare
dacă, din cauza situaţiei debitorului, recuperarea creanţei poate să creeze dificultăţi economice sau sociale grave în statul membru al
debitorului
, cu condiţia ca actele cu putere de lege şi practicile administrative din statul membru al părţii solicitante să permită astfel de acţiuni pentru creanţe similare la nivel naţional;
b)
să acorde asistenţă conform prevederilor articolelor 73-78
din regulamentul de aplicare
dacă cererea iniţială înaintată în virtutea articolelor 73-75 vizează creanţe mai vechi de cinci ani, calculaţi din momentul în care instrumentul care permite punerea în aplicare a recuperării este stabilit în conformitate cu actele cu putere de lege şi practicile administrative din statul membru al părţii solicitante şi până la data cererii.
Cu toate acestea, dacă creanţa sau instrumentul sunt contestate, termenul se calculează din momentul în care statul solicitant stabileşte că creanţa sau instrumentul nu mai pot fi contestate.
Articolul 80
Măsuri asiguratorii
În urma unei cereri justificate înaintată de către parteasolicitantă, partea solicitată ia măsuri aiguratorii pentru a garanta recuperarea unei creanţe, în măsura în care acest lucru este permis conform actelor cu putere de lege în vigoare în statul membru al părţii solicitate.
În sensul punerii în aplicare a alineatului de mai sus, dispoziţiile şi procedurile prevăzute la articolele 73-75 şi la articolul 77
din regulamentul de aplicare
se aplică
mutatis mutandis
.
Articolul 81
Costurile
(1)
În cazul în care datoria este recuperată prin metoda compensaţiei prevăzută la articolele 71 şi 72
din regulamentul de aplicare
nu se plătesc cheltuieli de punere în aplicare.
(2)
Partea solicitată recuperează de asemenea de la persoana în cauză eventualele costuri legate de recuperare în temeiul articolelor 73-77 şi 81 şi le reţine în conformitate cu actele cu putere de lege din statul membru al părţii în cauză aplicabile creanţelor similare.
(3)
Statele membre renunţă la orice cereri de rambursare a costurilor care rezultă din asistenţa reciprocă acordată în temeiul
regulamentului de bază
sau în temeiul
regulamentului de aplicare
.
(4)
Atunci când recuperarea prezintă dificultăţi deosebite sau presupune costuri foarte mari, partea solicitantă şi partea solicitată pot să convină asupra unor formalităţi de rambursare speciale pentru recuperarea în cauză.
Autoritatea competentă din statul membru al părţii solicitante rămâne răspunzătoare în faţa autorităţii competente din statul membru al părţii solicitate pentru orice costuri şi pierderi pricinuite ca urmare a acţiunilor considerate nejustificate din punctul de vedere al conţinutului creanţei sau din punctul de vedere al valabilităţii instrumentului emis de partea solicitantă.
Titlul V
Dispoziţii diverse, tranzitorii şi finale
Articolul 82
Verificările administrative şi controalele medicale
(1)
Fără a aduce atingere prevederilor articolului 27, atunci când domiciliul temporar sau reşedinţa beneficiarului prestaţiilor prevăzute în titlul III capitolele I, II şi IV se află pe teritoriul unui stat membru altul decât cel în care instituţia debitoare îşi are sediul, controlul medical se efectuează, la cererea acestei instituţii, de către instituţia din locul de şedere sau de reşedinţă al beneficiarului, conform dispoziţiilor legislative aplicabile de către instituţia debitoare.
În acest caz, instituţia debitoare se supune concluziilor instituţiei din locul de şedere sau de reşedinţă.
Dacă, în temeiul articolului 82 din
regulamentul de bază
, instituţia din locul de şedere sau de reşedinţă este solicitată să efectueze un control medical, aceasta urmează procedurile prevăzute de legislaţia pe care o aplică.
Dacă nu a fost prevăzută nici o astfel de procedură, aceasta consultă instituţia debitoare cu privire la procedurile care trebuie urmate.
Instituţia debitoare îşi rezervă dreptul de a impune un nou control medical efectuat de către un medic ales de aceasta.
Cu toate acestea, beneficiarului poate să i se ceară deplasarea în statul membru al instituţiei debitoare numai dacă acesta este în măsură să întreprindă călătoria evitând orice risc pentru sănătatea sa şi dacă instituţia debitoare îşi asumă costul călătoriei şi al cazării.
(2)
Atunci când domiciliul temporar sau reşedinţa beneficiarului de prestaţii prevăzute în titlul III capitolele I, II şi IV se află pe teritoriul unui stat membru altul decât cel în care îşi are sediul instituţia debitoare, verificarea administrativă este efectuată, la cererea instituţiei debitoare, de către instituţia din locul de domiciliu temporar sau de reşedinţă al beneficiarului.
Instituţia debitoare comunică instituţiei din locul de domiciliu temporar sau de reşedinţă elementele pe care trebuie să le cuprindă verificarea administrativă.
Dacă aceste informaţii nu sunt transmise, instituţia din locul de domiciliu termporar sau de reşedinţă efectuează verificarea în conformitate cu propria legislaţie.
Instituţia din locul de domiciliu temporar sau de reşedinţă transmite un raport instituţiei debitoare care a solicitat verificarea.
Articolul 83
Notificările
(1)
Statele membre comunică Comisiei coordonatele organismelor menționate la articolul 1 literele (m), (q) și (r) din Regulamentul
de bază
și la
articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (b)
din
regulamentul de aplicare
, precum și ale instituțiilor
desemnate în conformitate cu regulamentul de aplicare
.
(2)
Organismelor menţionate la alineatul 1 trebuie să li se aloce o identitate electronică sub forma unui cod de identificare şi a unei adrese electronice.
(3)
Comisia administrativă stabilește
structura, conținutul și modalitățile
de comunicare a coordonatelor menționate la alineatul (1), inclusiv formatul și modelul comun.
(4)
Anexa IV
la
regulamentul de aplicare
cuprinde detalii referitoare la baza de date publică care conține informațiile menționate la alineatul
(1)
.
Baza de date este creată și administrată de Comisie.
Cu toate acestea, statele membre sunt responsabile pentru introducerea în baza de date a coordonatelor de contact proprii.
De asemenea, statele membre asigură precizia coordonatelor de contact naționale necesare în temeiul alineatului (1).
(5)
Statele membre au obligaţia de a actualiza constant informaţiile menţionate la alineatul 1.
▌
Articolul 84
Informaţiile
(1)
Comisia administrativă pregăteşte informaţiile necesare pentru a se asigura că părţile implicate îşi cunosc drepturile şi cunosc formalităţile administrative necesare pentru a şi le putea exercita.
Dacă este posibil, aceste informaţii sunt difuzate prin mijloace electronice, prin publicarea lor pe site-uri accesibile publicului.
Comisia administrativă se asigură că informaţiile sunt actualizate în mod regulat.
(2)
Comitetul consultativ menţionat la articolul 75 din
regulamentului de bază
poate emite avize şi recomandări referitoare la ameliorarea informaţiilor şi a difuzării acestora.
(3)
Statele membre se asigură că informaţiile necesare sunt puse la dispoziţia persoanelor care intră sub incidenţa
regulamentului de bază
pentru ca acestea să fie informate de schimbările pe care le aduc
regulamentului de bază
şi
regulamentul de aplicare
, astfel încât să îşi poată exercita drepturile.
(4)
Autorităţile competente se asigură că instituţiile lor sunt informate şi aplică dispoziţiile comunitare, de natură legislativă sau de altă natură, inclusiv deciziile Comisiei administrative, în domeniile care se află sub incidenţa
regulamentului de bază
şi a
regulamentui de aplicare
şi respectând prevederile acestor regulamente.
Articolul 85
Schimbul valutar
În sensul punerii în aplicare a
regulamentului de bază
şi a
regulamentului de aplicare
, rata de schimb între cele două monede este rata de referinţă publicată de Banca Centrală Europeană.
Articolul 86
Statistici
Autorităţile competente întocmesc statistici referitoare la punerea în aplicare a
regulamentului de bază
şi a
regulamentului de aplicare
şi le transmit secretariatului Comisiei administrative.
Aceste date sunt colectate şi ordonate în conformitate cu planul şi metoda stabilite de către Comisia administrativă.
Comisia este însărcinată cu difuzarea informaţiilor.
Articolul 87
Modificarea anexelor
Anexele I, II, III
şi
IV
la
regulamentul de aplicare
şi anexele I, VI, VII, VIII şi IX la
regulamentului de bază
pot fi modificate printr-un regulament al Comisiei la cererea statului membru (statelor membre) implicat(e) sau a autorităţilor competente din acesta (acestea), în urma obţinerii unui acord unanim al Comisiei administrative.
Articolul 88
Dispoziţii tranzitorii
Prevederile articolului 87 din
regulamentului de bază
se aplică în situaţiile care intră sub incidenţa prezentului regulament.
Articolul 89
Abrogarea
(1)
Regulamentul (CEE) nr.
574/72 ║ se abrogă de la ... *
Data intrării în vigoare a prezentului regulament.
.
Cu toate acestea, Regulamentul (CEE) nr.
574/72 rămâne în vigoare şi continuă să aibă efecte juridice, în sensul următoarelor:
(a)
Regulamentul (CE) nr.
859/2003 al Consiliului din 14 mai 2003 de extindere a dispoziţiilor Regulamentului (CEE) nr.
1408/71 şi Regulamentului (CEE) nr.
574/72 la resortisanţii unor ţări terţe care nu intră încă sub incidenţa dispoziţiilor respective exclusiv pe motive de cetăţenie JO L 124,
20.5.2003
, p.
1.
, atâta timp cât regulamentul respectiv nu este abrogat sau modificat;
(b)
Regulamentul (CEE) nr.
1661/85 al Consiliului din 13 iunie 1985 de stabilire a adaptărilor tehnice la normele comunitare privind protecţia socială a lucrătorilor migranţi cu privire la Groenlanda JO L 160,
20.6.1985
, p.
7.
, atâta timp cât regulamentul respectiv nu este abrogat sau modificat;
(c)
Acordul privind Spaţiul Economic European JO L 1,
3.1.1994
, p.
1.
şi Acordul dintre Comunitatea Europeană şi statele membre, pe de o parte, şi Confederaţia Elveţiană, pe de altă parte, cu privire la libera circulaţie a persoanelor
JO L 114, 30.4.2002, p.
6.
, precum şi alte acorduri care includ o trimitere la Regulamentul (CEE) nr.
574/72, atât timp cât aceste acorduri nu se modifică în funcţie de prezentul regulament.
(2)
În Directiva 98/49/CE a Consiliului din 29 iunie 1998 privind protecţia drepturilor la pensie suplimentară ale salariaţilor şi persoanelor care desfăşoară activităţi independente care se deplasează în cadrul Comunităţii JO L 209, 25.7.1998, p.
46.
, referirile la Regulamentul (CEE) nr.
574/72 se consideră trimiteri la prezentul regulament.
Articolul 90
Dispoziţii finale
Prezentul regulament intră în vigoare la şase luni de la ziua următoare publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale şi se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la ║,
Pentru Parlamentul European, Pentru Consiliu,
Preşedintele, Preşedintele,
ANEXA I
Dispoziţii de punere în aplicare a acordurilor bilaterale rămase în vigoare şi noi dispoziţii de punere în aplicare a acordurilor bilaterale
[articolul 8 alineatul (1) şi articolul 9 alineatul (2)]
ANEXA II
Regimuri speciale pentru funcţionari (Articolele
32
şi 41)
A.
Regimuri speciale pentru funcţionarii care nu intră sub incidenţa dispoziţiilor titlului III capitolul 1 din Regulamentul (CE) nr.
883/2004 privind prestaţiile în natură
1.
Germania
Versorgungssystem für Beamte (regim de boală pentru funcţionari)
2.
Spania
Mutualismo administrativo (regim special pentru funcţionari, forţele armate şi funcţionari din justiţie)
B.
Regimuri speciale pentru funcţionarii care nu intră sub incidenţa dispoziţiilor titlului III capitolul 2 din Regulamentul (CE) nr.
883/2004 privind prestaţiile în natură
1.
Germania
Versorgungssystem für Beamte (regim de accidente pentru funcţionari)
ANEXA III
Statele membre care rambursează costurile prestaţiilor pe baza sumei forfetare
[Articolul 62 alineatul (1)]
ANEXA IV
Autorităţi şi instituţii competente, instituţii din locul de reşedinţă şi domiciliu temporar, puncte de acces, instituţii şi organisme desemnate de autorităţile competente.
[Articolul
83
alineatul (4)]
