Politica anti-poluare necesită obiective ambiţioase, dar realizabile
Mediu
2007-06-19 - 09:28
Karl-Heinz Florenz
Uniunea Europeană trebuie să stabilească limite de poluare „stricte, dar realizabile” şi trebuie să explice principalelor ţări poluante din lume ce a făcut şi ce vrea să facă în continuare pentru combaterea schimbărilor climatice.
Acestea sunt opiniile raportorului nou createi Comisii temporare pentru schimbările climatice, creştin-democratul german Karl-Heinz Florenz.
Iată câteva dintre propunerile acestei comisii privind noua politică de mediu a UE.
Parlamentul European a creat, în mai, o nouă comisie temporară care se ocupă de schimbările climatice.
În exclusivitate pentru site-ul Parlamentului European, raportorul acesteia, Karl-Heinz Florenz, ne explică în ce mod va contribui noua comisie la definirea unor răspunsuri concrete la această provocare mondială .
K-HF: Parlamentul dispune de un număr mare de experţi în domeniu, repartizaţi între diverse comisii.
Or principala misiune ce-i revine Comisiei temporare privind schimbările climatice constă tocmai în reunirea acestor vaste cunoştinţe.
Munca legislativă propriu-zisă va rămâne însă atribuţia exclusivă a comisiilor legislative, precum cea pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară .
Nu avem, de fapt, prea mult timp la dispoziţie.
Mandatul comisiei nu are decât o durată de un an, cel mult un an şi jumătate.
Iar timpul ne presează, pentru că, după cum merg lucrurile, schimbările climatice nu par să ia o pauză…
La momentul actual, este foarte important să definim ceea ce aş numi „cartea de vizită” europeană, prin care să le spunem principalelor ţări poluante din întreaga lume: „iată ce am reuşit să facem şi care sunt obiectivele noastre”...exact ca o carte de vizită pe care le-o vom prezenta americanilor, indienilor şi chinezilor.
Cu cât vom face acest lucru mai repede, cu atât mai bine.
Industria europeană va putea efectua cercetările necesare pentru a elabora noi tehnologii, noi tipuri de filtre, centrale termice nepoluante pe bază de cărbune sau automobile ecologice.
Dacă producătorii europeni de profil nu vor fabrica cele mai ecologice automobile din lume, vor dispărea, iar maşinile viitorului vor fi construite în alte uzine, în afara Europei.
În curând, nici chinezii, nici indienii nu vor avea de ales: dacă nu vor să moară din cauza poluării, vor trebui să conducă automobile ecologice!
Acodul de la Kyoto expiră în anul 2012: care este pasul următor?
Protocolul de la Kyoto la Convenţia-cadru a Naţiunilor Unite asupra schimbărilor climatice expiră în 2012.
Cum îl vom putea înlocui?
K-HF: Ei bine, poate că nu este cazul să ne agăţăm de denumirea „Kyoto II”, este un subiect mult prea sensibil.
Nu încape însă îndoială asupra faptului că industria europeană are nevoie de cifre clare şi definitive pentru perioada post-Kyoto.
Are nevoie de certitudini: atunci când vrei să construieşti o nouă centrală electrică, trebuie, mai întâi, să o proiectezi!
Factorii de decizie trebuie să stabilească limite de poluare stricte, dar realizabile.
Nu o singură dată, în trecut, când anunţam noi reglementări în domeniul mediului, starea de spirit era, la început, mai mult decât fatalistă!
Lucrurile s-au terminat însă cu bine de fiecare dată, iar reglementările primite iniţial cu scepticism au avut drept efect stimularea exporturilor.
Un exemplu semnificativ îl reprezintă directiva privind reciclarea automobilelor şi regulamentul privind deşeurile electronice.
Gata cu maşinile şi frigiderele vechi abandonate prin pădurile Europei!
Iar acum, China foloseşte legislaţia noastră drept exemplu: iată un adevărat model de succes!
Cât costă salvarea planetei, vă rog?
Aceste politici de mediu ambiţioase, nu au oare şi costuri pe măsură?
L-am întrebat pe deputatul german dacă, în opinia sa, economia europeană îşi poate permite să meargă atât de departe în combaterea încălzirii globale.
K-HF: În anumite domenii, bineînţeles, nu vom putea combate schimbările climatice fără să ducem mâna la buzunar.
Dar, când vine vorba despre instalaţiile de încălzire, de exemplu, toată lumea va ieşi în câştig.
Iar consumul casnic reprezintă o treime din emisiile de CO 2 .
Cred că nu ar trebui să ne concentrăm doar asupra marilor furnale, gazele poluante ies şi pe coşurile caselor noastre!
La mine acasă, pentru mica mea fermă, i-am cerut sfatul unui expert din partea locului şi am reuşit să economisesc anual 72 de tone de CO 2 .
La fel poate proceda orice gospodărie, dar aceste măsuri necesită sprijin guvernamental.
Avantajul este că banii investiţi rămân acolo, în regiunea respectivă, spre deosebire de banii cheltuiţi pe petrol pentru încălzire.
Trebuie să vedem în aceste măsuri o oportunitate!
În regiunea mea, de exemplu, se produce un tip de tablă foarte subţire, de numai 0,3 milimetri: De-abia se vede, dar odată lipită pe ferestre, această tablă nu lasă să intre căldura soarelui.
În ţările sudice, s-ar putea înlocui, în felul acesta, aerul condiţionat.
Iată cum putem inova!
Nu este suficient să le spunem oamenilor să oprească aparatele de aer condiţionat: trebuie să le oferim şi un motiv pentru ca să nu mai aibă nevoie de astfel de instalaţii.
Suntem pe punctul de a înfăptui o adevărată revoluţie industrială.
Am putea construi, de exemplu, turbine eoliene de dimensiuni reduse pentru fiecare casă.
Astfel de lucruri merită promovate.
Există atâtea oportunităţi care merită explorate!
Trebuie să facem în aşa fel încât generaţiile viitoare să poată spune că nu am greşit pe toată linia.
20070611STO07715 Sacconi: PE trebuie să fie model în lupta împotriva schimbării climatice Rezoluţia Parlamentului European privind schimbarea climatică
RO
1
PHOTO
20070614PHT07810.jpg
-//EP//TEXT IM-PRESS 20070521STO06817 0 NOT XML V0//RO
-//EP//TEXT TA P6-TA-2007-0038 0 NOT XML V0//RO
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
