FINAL
A6-0220/2007
11.6.2007
RAPORT
privind Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului – etapa intermediară
(2007/2103(INI))
Comisia pentru dezvoltare
Raportoare:
Glenys Kinnock
PE 388.523v02-00
CUPRINS
PROPUNERE DE REZOLUŢIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN......................................3
EXPUNERE DE MOTIVE........................................................................................................20
PROPUNERE DE REZOLUŢIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN
privind Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului – etapa intermediară
( 2007/2103(INI) )
Parlamentul European ,
– având în vedere Declaraţia Mileniului din 8 septembrie 2000, care stabileşte Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului (ODM-uri) drept criterii convenite în comun de comunitatea internaţională pentru eliminarea sărăciei,
– având în vedere Rapoartele succesive privind dezvoltarea umană elaborate de Programul Organizaţiei Naţiunilor Unite pentru Dezvoltare (UNDP),
– având în vedere Rezoluţia sa din 12 aprilie 2005 privind rolul Uniunii Europene în atingerea Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului(ODM-uri)
JO C 33 E, 9.2.2006, p.
311. ,
– având în vedere Declaraţia de la Roma privind armonizarea, adoptată la 25 februarie 2003 ca urmare a Forumului la nivel înalt privind armonizarea, şi Declaraţia de la Paris privind eficienţa ajutorului, adoptată la 2 martie 2005 ca urmare a Forumului la nivel înalt privind punerea în aplicare, alinierea şi rezultatele (denumită în continuare „Declaraţia de la Paris”),
– având în vedere Declaraţia comună a Consiliului şi reprezentanţilor guvernelor statelor membre reuniţi în Consiliu, a Parlamentului European şi a Comisiei privind politica de dezvoltare a Uniunii Europene: „Consensul european” (denumit în continuare „Consensul european pentru dezvoltare”), semnată la 20 decembrie 2005
JO C 46, 24.2.2006, p.1. ,
– având în vedere comunicarea Comisiei intitulată „Strategia UE pentru Africa: spre un pact euro-african pentru accelerarea dezvoltării Africii” ( COM(2005)0489 ),
– având în vedere Rezoluţia sa din 17 noiembrie 2005 privind o strategie de dezvoltare pentru Africa
Texte adoptate la această dată, P6_TA(2005)0445 . ,
– având în vedere Regulamentul (CE) nr.
1905/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 18 decembrie 2006 de instituire a unui instrument financiar de cooperare pentru dezvoltare (denumit în continuare „Instrument de cooperare pentru dezvoltare” (DCI))
JO L 378, 27.12.2006, p.
41. ,
– având în vedere rapoartele anuale ale Secretarului General al ONU privind aplicarea Declaraţiei Mileniului a Organizaţiei Naţiunilor Unite, ultimul dintre acestea datând din iulie 2006,
– având în vedere raportul Grupului de lucru al Proiectului Mileniului al ONU, condus de profesorul Jeffrey Sachs, intitulat „Investind în dezvoltare: un plan practic pentru atingerea Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului”,
– având în vedere Raportul Conferinţei ONU pentru Comerţ şi Dezvoltare (UNCTAD) – Ţările cel mai puţin dezvoltate 2002: ieşind din capcana sărăciei,
– având în vedere rapoartele anuale ale UNICEF privind situaţia copiilor lumii şi Convenţia ONU privind drepturilor copilului din 1989,
– având în vedere Raportul Comisiei Europene privind „Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului 2000–2004” ( SEC(2004)1379 ),
– având în vedere Raportul anual de monitorizare globală al Băncii Mondiale, ultimul fiind publicat în aprilie 2007,
– având în vedere Raportul de cooperare pentru dezvoltare al Organizaţiei pentru Cooperare şi Dezvoltare Economică 2006, ultimul fiind publicat în martie 2007
Publicat în martie 2007, nr.
ISBN 9789264031050. ,
– având în vedere declaraţiile finale şi concluziile conferinţelor internaţionale, în special Conferinţa internaţională privind finanţarea pentru dezvoltare (Monterrey, 2002), Reuniunea mondială la nivel înalt din 2005 (New York, 2005), Reuniunea mondială la nivel înalt privind dezvoltarea durabilă (Johannesburg, 2002), a treia Conferinţă a Organizaţiei Naţiunilor Unite privind ţările cel mai puţin dezvoltate (Bruxelles, 2001), a patra Conferinţă ministerială a Organizaţiei Mondiale a Comerţului (Doha, 2001), Conferinţa internaţională privind populaţia şi dezvoltarea (CIPD) (Cairo, 1994), sesiunea specială a Adunării Generale a ONU din 1999 pentru analizarea progresului către atingerea obiectivelor CIPD („Cairo + 5”) şi Forumul mondial al educaţiei (Dakar, 2000),
– având în vedere rezervele naţionale exprimate de statele membre ale UE în declaraţiile finale şi concluziile conferinţelor menţionate mai sus,
– având în vedere angajamentele luate de către UE la Reuniunea la nivel înalt de la Barcelona din martie 2002, înaintea Conferinţei de la Monterrey,
– având în vedere angajamentele G8 de la Gleneagles din 2005 privind volumul ajutoarelor, ajutoarele pentru Africa Subsahariană şi calitatea acestora,
- având în vedere cel de-al patrulea raport de evaluare al Grupului de lucru II al grupului interguvernamental privind schimbările climatice, intitulat „Schimbările climatice 2007: impacturi, adaptare şi vulnerabilitate” (denumit în continuare „Al patrulea raport de evaluare privind schimbările climatice”),
- având în vedere raportul final al Raportului Stern privind economia schimbărilor climatice,
- având în vedere concluziile UNDP, ale Proiectului Mileniului al ONU şi ale Băncii Mondiale în raportul lor pe 2006 privind Energia şi Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului (ODM-uri),
– având în vedere articolele 177-181 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene,
– având în vedere comunicarea Comisiei intitulată Ajutorul UE: „Mai substanţial, mai eficient şi mai rapid” ( COM(2006)0087 ),
– având în vedere comunicarea Comisiei către Consiliu şi Parlamentul European, intitulată „Creşterea impactului ajutorului UE: un cadru comun pentru elaborarea documentelor de strategie de ţară şi de programare multianuală comună” ( COM(2006)0088 ),
– având în vedere comunicarea Comisiei intitulată „Accelerarea ritmului progreselor înregistrate în vederea atingerii Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului – Finanţare pentru dezvoltare şi eficienţa ajutorului” ( COM(2005)0133 ),
– având în vedere concluziile reuniunii Consiliului pentru afaceri generale şi relaţii externe din 10-11 aprilie 2005 privind finanţarea pentru dezvoltare şi eficienţa ajutorului european,
– având în vedere comunicarea Comisiei intitulată „Codul de conduită al UE în materie de diviziune a muncii în cadrul politicii de dezvoltare ” (COM(2007)72),
– având în vedere Rezoluţia sa din 6 aprilie 2006 privind eficienţa ajutorului şi corupţia în ţările în curs de dezvoltare
Texte adoptate la această dată, P6_TA(2006)0141 . ,
– având în vedere Rezoluţia sa din 15 februarie 2007 privind asistenţa bugetară pentru ţările în curs de dezvoltare
T6-0043/2007, nepublicat încă. ,
– având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere raportul Comisiei pentru dezvoltare ( A6-0220/2007 ),
A. constată că anul 2007 marchează etapa intermediară a îndeplinirii ODM-urilor în 2015 şi, prin urmare, oferă o oportunitate unică pentru a analiza ceea ce rămâne de făcut;
B. întrucât în Africa Subsahariană multe ţări nu sunt în grafic pentru a atinge vreunul dintre ODM-uri şi, de asemenea, în multe ţări cu venit mediu există regiuni şi grupuri etnice compuse din milioane de persoane care realizează progrese insuficiente;
C. întrucât Consiliul UE a stabilit agenda pentru Reuniunea la nivel înalt a G8 de la Gleneagles din iulie 2005, convenind în mai 2005 ca 0,7% din venitul naţional brut (VNB) să fie donat ca asistenţă oficială pentru dezvoltare (ODA) până în 2015, şi întrucât această creştere a ajutorului reprezintă o condiţie fundamentală pentru atingerea ODM-urilor;
D. întrucât Comisia pentru asistenţă pentru dezvoltare a OCDE (DAC) permite ca scutirile de datorii să fie considerate contribuţiile ODA ale ţărilor donatoare, chiar dacă aceasta nu reprezintă un transfer de resurse noi de la donator la ţările beneficiare;
E. întrucât scutirea de datorii reprezint unul dintre obiectivele ODM 8, care se orientează în mod specific către „abordarea cuprinzătoare a problemelor legate de datoriile ţărilor în curs de dezvoltare prin măsuri naţionale şi internaţionale care să determine durabilitatea datoriilor pe termen lung”;
F. salută faptul că 24 de ţări, inclusiv 18 ţări din Africa, au beneficiat până în prezent de anularea datoriilor, dar că este nevoie de o şi mai mare rată de anulare a datoriilor;
G. întrucât sunt necesare anual 6,9 miliarde EUR pentru ODA în vederea atingerii ODM-urile privind învăţământul primar şi întrucât actuala ODA globală pentru învăţământul primar este în jur de 1,6 miliarde EUR – din care UE contribuie cu 0,8 miliarde EUR;
H. întrucât finanţarea estimată necesară pentru a atinge ODM-urile privind sănătatea este de 21 miliarde EUR pe an, iar finanţarea actuală acoperă numai 36% din această necesitate şi întrucât, chiar cu o creştere anticipată a ODA a UE până în 2010, fondurile disponibile vor acoperi numai 41% din cele 21 miliarde EUR necesare – lăsând un decalaj de finanţare de 11,9 miliarde EUR pe an;
I. întrucât, în ciuda progresului semnificativ înregistrat în ultimii ani în învăţământul primar universal, încă mai există 77 de milioane de copii de vârsta şcolii primare care nu sunt şcolarizaţi în prezent, iar obiectivul referitor la corectarea dezechilibrului între sexe în şcolile primare până în anul 2005 nu a fost atins;
J. întrucât este cel mai puţin probabil ca cele trei ODM-uri privind sănătatea, şi anume cele privind mortalitatea infantilă, mortalitatea maternală şi lupta împotriva HIV/SIDA, tuberculozei şi malariei să fie atinse până în anul 2015;
K. întrucât, în conformitate cu Raportul ONU pentru anul 2006 privind Obiectivele Mileniului, în ciuda progresului înregistrat în anumite ţări, rata de infectare cu HIV/SIDA continuă să crească, numărul de persoane infectate crescând de la 36,2 milioane în 2003 la 38,6 milioane în 2005 (dintre care jumătate sunt femei), şi întrucât numărul de decese cauzate de SIDA a crescut, de asemenea, în anul 2005, în ciuda accesului ameliorat la terapiile antiretrovirale;
L. regretând faptul că, în prezent, peste 90% din fondurile de cercetare în sănătate sunt destinate bolilor care afectează doar 10% din populaţia globului şi întrucât este posibil ca sistemele patentate să fi acţionat ca un stimulent pentru cercetare şi dezvoltare în ţările dezvoltate, şi nu pentru bolile neglijate care afectează populaţia săracă;
M. întrucât, conform anumitor estimări, în ţările în curs de dezvoltare există un deficit de aproximativ două milioane de profesori şi un deficit de peste patru milioane de lucrători în domeniul sanitar şi, în majoritatea cazurilor, nu există strategii pentru formarea profesională şi recrutarea acestora;
N. alarmaţi de faptul că progresul în soluţionarea problemei subnutriţiei este atât de lent şi că 27% din copii sunt subnutriţi, iar 53% din decesele în rândul copiilor sub 5 ani sunt asociate cu subnutriţia;
O. întrucât, conform PNUD, cel puţin 19 ţări au finalizat evaluările necesităţilor privind ODM-urile şi alte 55 sunt în curs de elaborare a acestora, dar că, până în prezent, niciuna dintre ţările africane cu venituri scăzute nu pune în aplicare aceste strategii;
P. regretă faptul că studiul de referinţă pentru monitorizarea Declaraţiei de la Paris, care a fost realizat în 2006, a identificat rezultate dezamăgitoare referitoare la punerea în aplicare a garanţiilor privind armonizarea, alinierea şi proprietatea;
Q. recunoscând că CE, Regatul Unit, Olanda, Suedia, Irlanda, Danemarca şi Germania cresc procentul de fonduri de ajutor cheltuite prin intermediul ajutorului bugetar general;
R. întrucât calitatea ajutorului pentru dezvoltare este la fel de importantă ca şi cantitatea, având în vedere capacitatea de absorbţie a ţărilor;
S. întrucât pentru a se ajunge la un progres în atingerea ODM-urilor este nevoie de acţiuni radicale pentru abordarea cauzelor sărăciei, inclusiv un sistem comercial bazat pe reguli echitabile şi corecte destinat promovării comerţului şi corectării dezechilibrelor existente în comerţul mondial, mai ales în cazurile în care este vorba de Africa;
T. întrucât Parlamentul, în Rezoluţia sa din 6 iulie 2006 privind comerţul echitabil şi dezvoltarea, a recunoscut rolul comerţului echitabil în îmbunătăţirea nivelului de trai al micilor fermieri şi al producătorilor din ţările în curs de dezvoltare, cu condiţia ca acesta să constituie un model durabil de producţie cu profit garantat pentru producător;
U. întrucât ajutorul îmbunătăţit acordat sectorului privat, în special întreprinderilor mici şi mijlocii, constituie pârghia pentru dezvoltarea şi crearea de pieţe noi, precum şi de noi locuri de muncă;
V. întrucât atingerea ODM-urilor constituie o prioritate a UE şi întrucât rolul crucial al autorităţilor locale în punerea în aplicare a acestor obiective a fost recunoscut de Organizaţia Naţiunilor Unite;
W. întrucât aproximativ două miliarde de oameni de pe glob nu au acces la reţelele moderne de energie şi întrucât nicio ţară nu a putut reduce în mod substanţial sărăcia fără creşterea semnificativă a consumului energetic;
X. întrucât Raportul Stern privind economia schimbărilor climatice şi al patrulea Raport de evaluare privind schimbările climatice au demonstrat în mod neechivoc că schimbările climatice au cel mai mare impact asupra ţărilor în curs de dezvoltare şi că pentru multe dintre cele mai vulnerabile comunităţi ale lumii, schimbarea climatică este deja o realitate;
Y. întrucât evaluările preliminare ale Băncii Mondiale indică faptul că va fi nevoie de o sumă anuală de 10-40 miliarde USD pentru ca ţările cele mai sărace să facă faţă schimbărilor climatice şi întrucât contribuţiile la fondurile de adaptare la Convenţia privind clima nu se ridică la mai mult de 150-300 milioane USD anual;
Z. întrucât statele fragile afectate de conflicte numără numai 9% din populaţia ţărilor în curs de dezvoltare, dar 27% fac parte din persoanele care trăiesc în condiţii de sărăcie extremă, aproape o treime din totalul ratei de mortalitate infantilă şi 29% din copii care nu au terminat un ciclu de studii primare în 2005 trăiesc într-un stat fragil;
AA. estimează că buna guvernare şi capacitatea instituţională îmbunătăţită sunt vitale pentru a asigura servicii sociale de bază, infrastructuri şi asigurare socială pentru cetăţeni;
BB. recunoscând faptul că îndeplinirea ODM-urilor nu ar constitui numai un pas imens în reducerea sărăciei şi suferinţei în lume, dar ar servi totodată la demonstrarea abilităţii sistemului internaţional de a stabili şi îndeplini obiectivele practice pentru parteneriatul global,
MĂRIREA AJUTOARELOR
1. subliniază faptul că obiectivul major al cooperării pentru dezvoltare este şi trebuie să fie lupta împotriva sărăciei; subliniază totuşi că această luptă nu se limitează la creşterea materială şi, prin urmare, construcţia democraţiei şi promovarea drepturilor fundamentale ale omului, a statului de drept şi a principiilor justiţiei, imparţialităţii, transparenţei şi responsabilităţii trebuie să constituie întotdeauna temele centrale ale oricărei astfel de cooperări;
2. reaminteşte angajamentul luat de ţările G8 la Gleneagles în 2005 privind dublarea ajutorului pentru Africa Subsahariană până în 2010 şi îşi exprimă dezamăgirea că, în conformitate cu OCDE, în cazul în care scutirea de datorii nu ar fi luată în considerare ODA „a stagnat în 2006”;
3. subliniază faptul că, pentru a-şi îndeplini angajamentele financiare faţă de Africa, donatorii G8 vor trebui să furnizeze fiecare câte 15 miliarde EUR suplimentare către Africa până în 2010, mai mult decât nivelurile lor din 2004, dar până acum sunt în afara graficului;
4. salută măsura luată de multe state membre ale UE pentru anularea datoriei ţărilor în curs de dezvoltare; îşi exprimă totuşi îngrijorarea că aceste anulări de datorii au mărit artificial cifrele ajutorului acordat de UE cu aproape 30% în 2006, aceasta însemnând că statele membre au cheltuit 0,31% din VNB pe ajutor efectiv anul trecut, ratând obiectivul intermediar colectiv de 0,33%;
5. solicită Uniunii Europene şi ţărilor G8 să nu fie de acord cu anularea datoriilor şi cu scutirea din statisticile ajutoarelor în conformitate cu Consensul de la Monterrey din 2002 şi cu Concluziile Consiliului din aprilie 2006;
6. regretă faptul că la mijlocul perioadei de punere în aplicare pentru ODM-urilor, ODA din UE-15 scade ca pondere în VNB de la 0,44% ODA/VNB în 2005 la 0,43% ODA/VNB în 2006;
7. salută faptul că ajutorul acordat de Comisie a crescut de la 5,7%, la 7,5 miliarde EUR în 2006, reflectând o capacitate de plată îmbunătăţită din nivelul mai ridicat al angajamentelor asumate în ultimii ani;
8. felicită statele membre care au atins sau au depăşit obiectivul de 0,7% ODA/VNB şi pe acelea care cresc nivelurile reale de ajutor, dar regretă că mai multe state din UE-15 nu au atins cu mult obiectivul intermediar de 0,33% în 2006;
9. constată că, în calitate de mare ţară G8, Italia nu a îndeplinit cu mult obiectivul de 0,33%, ajutorul său în 2006 ridicându-se la numai 0,2% din venitul său naţional, după o scădere cu 30% a nivelurilor reale ale ajutorului;
10. constată că Portugalia, care urmează să găzduiască Reuniunea la nivel înalt UE-Africa în cursul preşedinţiei sale, a atins numai 0,21% ODA/VNB în 2006;
11. constată că cei care au mărit artificial cel mai mult nivelul ajutorului sunt Austria (57%), Franţa (52%), Italia (44%), Germania (53%) şi Regatul Unit (28%) şi, de asemenea, constată că Germania, care deţine atât preşedinţia UE, cât şi a G8, nu ar fi îndeplinit obiectivul 0,33% ODA/VNB fără mărirea artificială a ajutorului;
12. solicită tuturor statelor membre care au rămas în urmă să-şi onoreze promisiunile făcute la Barcelona, Gleneagles şi Monterrey şi să se angajeze urgent în creşterea ajutoarelor reale în 2007; solicită Comisiei să sprijine aceste state membre în planificarea atentă a aspectelor financiare şi organizaţionale pentru creşterea sprijinului viitor în vederea garantării îndeplinirii obiectivului intermediar al UE pentru 2010 de 0,56% VNB;
13. consideră că revizuirea bugetului, începând cu 2008, ar trebui să ţină seama de rolul din ce în ce mai important al Uniunii Europene pe plan mondial şi să permită creşterea cheltuielilor pentru dezvoltare; în acest context, UE ar putea decide să pună în aplicare noi forme de finanţare a ODM-urilor, ca de exemplu prin Banca Europeană de Investiţii (BEI);
14. solicită Comisiei să planifice, în mod foarte clar posibilitatea ca cel de-al zecelea FED să nu fie ratificat de toate cele 27 de state membre înainte de 2010 şi, prin urmare, ar trebui să se asigure imediat ca, în perioada de tranziţie (2008-2010) fondurile să fie disponibile;
15. îndeamnă Comisia să continue explorarea surselor inovatoare de finanţare ca moduri alternative de asigurare a fondurilor pentru programele de dezvoltare, dar subliniază că aceasta ar trebui să vină ca o completare la angajamentul de a atinge 0,7% din VNB pentru ODA;
16. îndeamnă statele membre ale Uniunii Europene să realizeze evaluări periodice ale progresului către ţintele ODA şi salută propunerea Comisiei ca statele membre ale UE să pună în aplicare grafice naţionale pentru a se asigura că se află pe calea atingerii ţintelor ODA convenite pentru fiecare ţară până în 2010/2015 şi pentru a ameliora caracterul previzibil pe termen lung al fluxurilor lor de ajutor;
17. îndeamnă UE şi G8 să recunoască importanţa din ce în ce mai mare a noilor donatori, în special China, şi să-i angajeze pe aceştia într-un dialog privind abordările şi normele pentru asistenţa externă, inclusiv importanţa de a aplica norme şi standarde convenite pe plan internaţional în transpunerea ajutoarelor;
18. solicită statelor G8 să disocieze întregul ajutor de interesele lor economice naţionale, observând că G8 direcţionează în prezent 29% din ajutorul său de grup către ţările în curs de dezvoltare, spre deosebire de media totală a donatorilor, de 24%;
SCUTIREA DE DATORII
19. subliniază că este posibil ca 60 de ţări să necesite anularea tuturor datoriilor ca să aibă o şansă de realizare a ODM-urilor şi că există încă mai multe ţări care solicită scutiri de datorii, inclusiv un număr de ţări cu „datorii odioase”, precum cele contractate de fostul regim apartheid din Africa de Sud;
20. salută evaluarea Băncii Mondiale conform căreia ţările care beneficiază de o scutire de datorii conform Iniţiativei pentru ţările sărace puternic îndatorate (HIPC) şi-au dublat, între anii 1999 şi 2005, cheltuielile pentru planurile de reducere a sărăciei;
21. solicită ţărilor să îşi îndeplinească obligaţiile privind utilizarea fondurilor eliberate în urma scutirii de şi anulării datoriilor în mod transparent şi responsabil şi susţine în continuare că scutirea de datorii nu ar trebui aplicată doar dacă există un consens larg în parlament şi în rândul organizaţiilor societăţii civile în legătură cu neîndeplinirea standardelor de transparenţă şi responsabilitate;
22. subliniază că durabilitatea datoriilor pe termen lung va depinde de politici de împrumut responsabile, de asigurarea unor fonduri corespunzătoare, de menţinerea unor politici economice sănătoase, de gestiunea consolidată a datoriilor şi de responsabilitatea sănătoasă a parlamentelor şi a opiniei publice la contractarea împrumuturilor, precum şi de rentabilitatea exportului şi, în special, de diversificarea exportului;
23. solicită statelor membre care ataşează scutirii de datorii condiţii structurale dăunătoare, precum privatizarea, restructurarea sectorială, liberalizarea financiară şi a comerţului şi raportarea la obiectivele macroeconomice ale Fondului Monetar Internaţional (FMI), să pună capăt acestei practici;
24. solicită tuturor donatorilor şi creditorilor să facă astfel încât toate informaţiile legate de împrumuturi şi anularea datoriilor să fie disponibile şi uşor accesibile în ţările partenere şi să insiste pentru aceeaşi transparenţă şi în cazul creditorilor comerciali;
25. solicită statelor membre să acţioneze pe „partea de demascare” a corupţiei, prin anchetarea, acuzarea şi includerea pe lista neagră a mituitorilor şi să protejeze ţările sărace împotriva „Fondurilor vultur”;
26. solicită Băncii Mondiale să pună la dispoziţia ţărilor care se străduiesc să îndeplinească ODM-urile mai multe fonduri preferenţiale;
FINANŢAREA DEZVOLTĂRII UMANE ŞI SOCIALE
27. îndeamnă UE să îşi mărească angajamentele ODA pentru educaţie pentru a umple golul de finanţare de 5,6 miliarde EUR şi având în vedere că principala dificultate care se pune pentru iniţiativa „Educaţie pentru toţi – Fast Track” a Băncii Mondiale este lipsa de finanţare externă, felicită Comisia pentru eforturile pe care le-a întreprins pentru ca donatorii să-şi mărească angajamentele, dar deplânge faptul că dacă angajamentele luate cu ocazia Conferinţei donatorilor, care a avut loc la Bruxelles, la 2 mai 2007, ar trebui să permită unui milion de copii să meargă la şcoală, mai rămân încă alte 76 de milioane copii care nu sunt şcolarizaţi;
28. invită UE să-şi mărească procentul ODA global de 6,6% pentru sănătate pentru a acoperi lipsa de finanţare de 11,9 miliarde EUR pe an din totalul estimat de 21 miliarde EUR necesar pentru a acoperi nevoile globale în domeniul sănătăţii şi solicită susţinerea continuă, în creştere şi previzibilă a Fondului Global de luptă împotriva SIDA, a tuberculozei şi a malariei;
29. invită Uniunea Africană (UA) să-şi continue sprijinul pentru Declaraţia de la Abuja din 2001 care confirmă că ţările ar trebui să aloce cel puţin 15% din bugetele lor naţionale pentru sănătate, dar regretă faptul că numai două state africane au îndeplinit această promisiune;
30. subliniază faptul că guvernele ţărilor în curs de dezvoltare au făcut un progres real în ultimii zece ani în privinţa creşterii investiţiilor în sănătate şi educaţie, dar că în anumite cazuri promisiunile nu au fost îndeplinite şi solicită acestor guverne să stabilească un grafic pentru atingerea obiectivului de învestire a cel puţin 20% din bugetele guvernamentale în educaţie şi a obiectivului de învestire de 15% din bugetele guvernamentale în sănătate;
31. solicită Curţii de Conturi să pună în aplicare în 2008 un control al angajamentului în cadrul Instrumentului de cooperare pentru dezvoltare (ICD), ca până în 2009 să fie alocate 20% din toate ODA ale CE, sănătăţii de bază şi educaţiei primare şi secundare;
PRIORITĂŢI ÎN DEZVOLTAREA UMANĂ ŞI SOCIALĂ
32. subliniază că este prioritară asigurarea ca acei copii „inaccesibili” - cei proveniţi din state fragile, afectate de conflicte, cei cu handicap, din regiuni îndepărtate, proveniţi din familii afectate de sărăcie cronică sau cei excluşi din motive etnice – să poată avea acces la dreptul lor la educaţie primară;
33. solicită UE să acorde o atenţie urgentă educaţiei în statele fragile afectate de conflicte, care primesc în mod curent mai puţin de o cincime din ajutorul global pentru educaţie, în ciuda faptului că aceste ţări reprezintă căminul a mai mult de jumătate din copiii lumii, care sunt privaţi de educaţie şi invită în special Biroul de Ajutor Umanitar al Comisiei Europene (ECHO) să urmeze orientări clare privind sprijinul ECHO pentru educaţie în situaţii de urgenţă;
34. solicită UE să asiste ţările în procesul de construcţie a capacităţii naţionale de urmărire a rezultatelor şcolare, cu scopul de a se asigura că accesul extins la educaţie oferă şi o educaţie de calitate;
35. deplânge faptul că, în fond, nicio ţară din Africa nu se află pe calea realizării ODM-urilor privind sănătatea maternală şi sănătatea copilului;
36. observă că progresul înregistrat privind mortalitatea infantilă rămâne în urma altor ODM-uri, în ciuda disponibilităţii unor intervenţii simple şi ieftine care pot preveni milioane de decese în fiecare an şi subliniază că terapia de rehidratare orală, baldachinele tratate cu insecticide, alăptatul la sân, precum şi antibioticele comune pentru infecţiile respiratorii pot preveni aproximativ 63% din decesele infantile;
37. consideră că infrastructura de îngrijire medicală merită un sprijin financiar stabil şi pe termen lung din partea bugetelor naţionale şi a asistenţei internaţionale pentru a îndeplini ODM-urile privind sănătatea, precum reducerea ratei de mortalitate infantilă prin creşterea imunizării, reducerea mortalităţii maternale prin creşterea accesului la personal calificat, susţinerea cercetării, a dezvoltării şi a accesului la noi diagnostice şi terapii, furnizarea de apă potabilă şi servicii de salubrizare, creşterea semnificativă pentru atingerea obiectivului de acces universal la prevenirea, tratamentul, îngrijirea şi susţinerea HIV/SIDA, a malariei, a tuberculozei şi a altor boli până în 2010, inclusiv pentru populaţiile marginalizate şi a celor mai vulnerabile la bolile infecţioase;
38. solicită comunităţii de donatori internaţionali să sprijine ţările în curs de dezvoltare pentru dezvoltarea şi punerea în aplicare a programelor de acţiune cuprinzătoare în domeniul sănătăţii, pentru abordarea unor aspecte precum nevoia de a asigura o finanţare durabilă pentru infrastructura şi salariile din domeniul sănătăţii, creşterea investiţiilor în formarea profesională şi evitarea unui exod excesiv de inteligenţă prin migrarea muncitorilor cu înaltă calificare din domeniul sănătăţii;
39. salută Declaraţia de la Johannesburg a celei de-a treia sesiuni ordinare a Conferinţei Miniştrilor Sănătăţii din Uniunea Africană din 9-13 aprilie 2007 privind Consolidarea sistemelor de sănătate pentru echitate şi dezvoltare ca o iniţiativă importantă pentru îndeplinirea ODM-urilor în domeniul sănătăţii; solicită Uniunii Europene să sprijine statele membre ale UA în procesul de punere în aplicare a programelor bazate pe această declaraţie;
40. îndeamnă Uniunea Europeană să rămână în avangarda eforturilor de susţinere a drepturilor la sănătate sexuală şi reproductivă prin menţinerea nivelurilor de finanţare pentru punerea în acţiune a Planului de acţiune al Conferinţei internaţionale privind populaţia şi dezvoltarea şi regretă că în timp ce Africa Subsahariană înregistrează cele mai mari rate de mortalitate maternală, aceasta înregistrează, de asemenea, cea mai scăzută rată de utilizare a mijloacelor contraceptive din lume (19%), iar 30% din totalul deceselor maternale de pe continent sunt cauzele avorturilor nesigure;
41. subliniază că ONU plănuieşte să adopte o nouă ţintă pentru ODM 5 privind accesul universal la sănătatea sexuală şi reproductivă şi, prin urmare, ia notă de Planul de acţiune de la Maputopentru operaţionalizarea cadrului de politică continentală pentru sănătatea şi drepturile sexuale şi de reproducere 2007-2010, adoptat în sesiunea specială a Conferinţei Miniştrilor Sănătăţii din Uniunea Africană din 18-22 septembrie 2006 (Planul de acţiune de la Maputo);
42. subliniază nevoia urgentă de a aborda violenţa bazată pe genuri în toate formele, deoarece violenţa are impacturi asupra accesului fetelor la educaţie şi la sănătate şi constituie, de asemenea, unul din factorii determinanţi ai pandemiei HIV şi, prin urmare, este o barieră principală în calea obţinerii unei egalităţi între sexe în ţările în curs de dezvoltare;
43. solicită Comisiei să accelereze ritmul angajamentului asumat de a combate HIV/SIDA în ţările în curs de dezvoltare şi să se asigure că cei mai afectaţi beneficiază de un acces şi mai bun, la preţuri accesibile, la resursele şi politicile de prevenire, la tratamentele antiretrovirale şi la serviciile medicale (infrastructură, personal şi medicamente) capabile să facă faţă cererii în creştere;
44. notează faptul că ODM-urile depind, în principal, de stoparea epidemiei de SIDA şi solicită Comisiei să acorde prioritate maximă abordării acestei pandemii globale prin sprijinirea unei acţiuni intensificate şi cuprinzătoare; subliniază faptul că acţiunea ar trebui să asigure accesul universal la prevenirea şi tratamentul existent, precum şi investiţii corespunzătoare în dezvoltarea şi accesul universal la o gamă largă de tehnologii de prevenire inclusiv microbiocide şi vaccinuri; şi invită Uniunea Europeană să promoveze participarea lărgită a industriei, un efort ştiinţific mai coordonat, precum şi politici şi programe care accelerează testarea de noi microbiocide şi vaccinuri;
45. solicită Uniunii Europene să suplimenteze fondurile pentru a se asigura că progresul în ştiinţa şi biomedicina de bază are drept rezultat medicamente, vaccinuri noi şi accesibile, precum şi diagnostice pentru boli neglijate; să sprijine fazele de dezvoltare ale sectorului de cercetare şi dezvoltare şi să asigure utilizarea de noi produse de către populaţiile neglijate;
46. solicită Uniunii Europene să susţină punerea integrală în aplicare a Declaraţiei de la Doha privind Acordul TRIPS şi Sănătatea Publică a Conferinţei Ministeriale a OMC din 9-14 noiembrie 2001, şi să se asigure că medicamentele sunt accesibile pentru acele ţări în curs de dezvoltare care iau într-adevăr măsuri în conformitate cu această declaraţie şi solicită, de asemenea, Uniunii Europene să furnizeze asistenţă tehnică ţărilor în curs de dezvoltare pentru punerea în aplicare a măsurilor pro sănătate publică în legislaţia privind brevetele;
47. evidenţiază necesitatea unei revizuiri cuprinzătoare a acelor sisteme aplicate care nu reuşesc să rezolve problema privind accesul la medicamente, aceasta incluzând prezentarea de recomandări către OMC de modificare a normelor sale care guvernează exportul de medicamente cu licenţă obligatorie, cunoscute sub denumirea „Decizia de la 30 august”;
48. subliniază faptul că, potrivit unor anumite estimări, două milioane de profesori şi peste 4 milioane de lucrători în domeniul sănătăţii trebuie recrutaţi în vederea concretizării obiectivelor programului „Sănătate şi educaţie pentru toţi” şi 10 miliarde EUR trebuie investite în fiecare an în formare profesională şi salarii pentru profesori de calitate şi personal din domeniul sanitar;
49. solicită guvernelor ţărilor sărace să stabilească, în colaborare cu sindicatele, salarii demne pentru lucrătorii din domeniul sanitar şi profesorii existenţi
50. solicită guvernelor ţărilor sărace să asigure o reprezentare şi o supraveghere parlamentară şi cetăţenească în monitorizarea serviciilor publice şi să faciliteze participarea societăţii civile şi a autorităţilor locale la procesele de planificare şi buget la nivel local şi naţional, inclusiv acorduri şi contracte semnate cu donatorii;
51. subliniază că în unele ţări gradul de subnutriţie este în creştere şi că pentru întreaga Africă, încă aproximativ 3,7 milioane de copii vor fi subnutriţi în 2015 faţă de prezent şi solicită Uniunii Europene să revizuiască şi să evalueze dacă investiţiile sale indirecte abordează eficient aspectul legat de subnutriţie;
52. solicită donatorilor din UE să înceapă imediat raportarea, utilizând indicatorii conveniţi la nivel internaţional privind nutriţia pentru a raporta progresul obţinut în domeniul siguranţei alimentare, dispozitivelor de protecţie socială, guvernării, apei, salubrităţii şi sănătăţii;
COOPERAREA PENTRU DEZVOLTARE CONCENTRATĂ PE CALITATEA AJUTORULUI ŞI SĂRĂCIE
53. insistă ca Comisia şi statele membre să utilizeze Codul de conduită privind coordonarea donatorilor pentru a se asigura că cheltuielile şi programele în domeniul sănătăţii şi educaţiei sunt mai bine coordonate şi pentru a garanta un accent îmbunătăţit asupra ţărilor care nu primesc ajutoare, inclusiv ţările în situaţii de criză şi statele fragile;
54. îndeamnă toate statele membre să pună în aplicare pe deplin Declaraţia de la Paris pentru a îmbunătăţi eficienţa ajutorului şi subliniază că Uniunea Europeană trebuie să depună mai multe eforturi în legătură cu responsabilitatea reciprocă, proprietatea ţărilor partenere şi reforma asistenţei tehnice deoarece statele membre DAC au înregistrat rezultate slabe în aceste trei domenii, conform ultimului studiu de bază al OCDE privind punerea în aplicare a Declaraţiei de la Paris;
55. solicită UE să îşi susţină partenerii în construirea propriei capacităţi interne de conducere a unui proces coerent de gestiune a dezvoltării, deoarece aceasta rămâne cel mai important lucru în asigurarea proprietăţii de drept a ţărilor şi a conducerii propriului proces de dezvoltare;
56. consideră că micro-finanţarea reprezintă unul dintre cele mai importante instrumente în lupta împotriva sărăciei deoarece îi îndreptăţeşte chiar pe săraci să participe activ la această luptă;
57. consideră că priorităţile specifice egalităţii între sexe şi drepturile copiilor trebuie reconsiderate în politica de dezvoltare a Comunităţii, ca drepturi de bază şi ca parte a criteriilor de guvernare aplicate în conformitate cu Acordul de la Cotonou
Acordul de parteneriat dintre membrii grupului statelor din Africa, Caraibe şi Pacific (ACP), pe de o parte, şi Comunitatea Europeană şi statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou, la 23 iunie 2000 (JO L 317, 15.12.2000, p.
3), astfel cum a fost modificat la Luxemburg la 25 iunie 2005 (JO L 209, 11.8.2005, p.
27). şi cu alte acorduri;
58. salută Parteneriatul CE privind sexele pentru dezvoltare şi pace care a fost lansat recent, cu scopul de a garanta că aspectele legate de sexe nu sunt lăsate pe plan secundar în ceea ce priveşte punerea în aplicare şi revizuirea Declaraţiei de la Paris;
59. consideră că documentele strategiilor de reducere a sărăciei (PSRP) şi documentele de strategie de ţară (CPS) sunt instrumente potenţiale importante pentru atingerea ODM-urilor, dar că acestea ar trebui elaborate, puse în aplicare, supravegheate şi evaluate în consultare cu parlamentele din statele ACP şi statele membre, Parlamentul, societatea civilă şi autorităţile locale şi ar trebui să se concentreze pe atingerea ODM-urilor;
60. îşi exprimă îngrijorarea în legătură cu lipsa de flexibilitate în programarea CE care defineşte priorităţi limitate la începutul unui ciclu de programare şi apoi nu permite susţinerea de noi aspecte, chiar dacă acest lucru este solicitat direct de către guvernele partenere;
61. subliniază faptul că obiectivul pe termen lung al cooperării pentru dezvoltare trebuie să fie acela de creare a condiţiilor pentru o dezvoltare durabilă economică, socială şi de mediu; subliniază, în acest context, necesitatea de a promova parteneriatele public-private de creştere a iniţiativei, inclusiv măsuri de susţinere a întreprinderilor mici şi mijlocii în vederea creşterii productivităţii şi nivelului de ocupare a forţei de muncă;
62. subliniază potenţialul ridicat al investiţiilor străine directe în dezvoltare, creştere economică durabilă, transfer de know-how, spiritul întreprinzător şi tehnologie, precum şi crearea de locuri de muncă; subliniază, în acest context, importanţa unui climat transparent, previzibil şi favorabil pentru investiţii, reducerea birocraţiei pentru societăţi, respectarea drepturilor de proprietate, promovarea concurenţei şi lupta pentru politici macroeconomice solide;
63. solicită donatorii şi beneficiarii să susţină datele îmbunătăţite pentru punerea în aplicare şi supravegherea ODM-urilor;
64. solicită Comisiei să garanteze că atunci când fondurile sunt cheltuite pe infrastructură, reducerea sărăciei rămâne obiectivul principal al tuturor proiectelor;
65. recunoaşte că fondurile şi facilităţile UE de tipul Facilităţii pentru infrastructură, facilităţii pentru apă şi facilităţii pentru energie abordează aspecte importante, dar pune la îndoială faptul conform căruia, fie individual, fie colectiv, acestea contribuie la susţinerea semnificativă concentrată pe ODM-uri;
66. solicită Uniunii Europene să consolideze parteneriatele pe care le are cu ţările în curs de dezvoltare astfel încât să încurajeze responsabilitatea şi obligaţiile reciproce, prin stabilirea de repere previzibile şi termene limită pentru creşterea ODA, în vederea facilitării planurilor ţărilor beneficiare pentru creşterea investiţiilor publice;
67. subliniază că trebuie utilizate toate mijloacele în vederea atingerii ODM-urilor şi că acest lucru necesită parteneriate cât mai largi ale părţilor interesate, în special cu parlamentele naţionale ale ţărilor în curs de dezvoltare, cu societatea civilă, autorităţile locale şi partenerii privaţi;
68. are încredere că se va ajunge la un acord în timpul elaborării Strategiei Comune Africa-UE privind importanţa fundamentală a atingerii ODM-urilor până în 2015;
SPRIJINUL BUGETAR GENERAL
69. insistă că UE şi guvernele partenere să garanteze că sprijinul bugetar va lua întotdeauna forma ajutoarelor de la buget care acordă fonduri pentru un sector specific în care acestea ar trebui cheltuite, să utilizeze ţintele legate de sărăcie care măsoară direct rezultatul politicilor în locul intrărilor şi ieşirilor de la buget, să pună în aplicare mecanisme şi instrumente de supraveghere pentru a garanta că un procent corespunzător in ajutorul de susţinere de la bugetul general susţine nevoile de bază, în special sănătatea şi educaţia; subliniază că acestea ar trebui însoţite de susţinere pentru crearea de capacităţi şi subliniază că 0,5% din susţinerea acordată de la buget ar trebui rezervată în mod exclusiv pentru organele de supraveghere ale societăţii civile;
70. solicită UE să sprijine o gestiune coerentă a ODM-urilor a sprijinului bugetar general în diverse părţi ale executivului şi ale legislativului şi să asigure sprijin pentru cercetarea atentă de către societatea civilă parlamentară şi autorităţile locale a sprijinului bugetar pentru a asigura o legătură puternică şi clară între sprijinul bugetar şi atingerea ODM-urilor;
71. solicită participarea parlamentelor naţionale şi a societăţii civile la supravegherea bugetară eficientă sub forma unor studii de urmărire a cheltuielilor publice (PETS) care să facă o comparaţie detaliată între „intrări” şi „ieşiri” pe baza criteriilor DAC ale OCDE;
72. solicită UE să crească ponderea ajutoarelor cheltuite printr-un sprijin bugetar direct pentru acele ţări care au făcut dovadă de bună guvernare, respect al drepturilor omului şi principiile democraţiei;
73. subliniază faptul că sprijinul bugetar în forma sa comună este în esenţă un alt acord pe termen scurt între donatori şi guverne, cu câteva acorduri care depăşesc trei ani şi solicită donatorilor să prelungească termenul angajamentului pe care îl fac, posibil de-a lungul liniilor propuse de CE pentru „Contractele ODM” care implică angajamente pe şase ani şi înţelegeri clare şi claritate cu privire la momentul şi modul în care un astfel de sprijin va fi suspendat;
74. solicită ţărilor să se concentreze asupra implicaţiilor sprijinului bugetar general pentru egalitatea femeilor şi relaţiile dintre sexe deoarece creşterile globale ale finanţării nu depăşesc neapărat accesul şi statutul inegal al grupurilor marginalizate, inclusiv femei şi persoane cu handicap;
GUVERNARE
75. reaminteşte că Acordul de la Cotonou dispune de un cadru pentru dialog între UE şi statele ACP cu privire la aspecte legate de guvernare şi solicită UE să consolideze acest cadru în locul adăugării de noi iniţiative, strategii şi politici;
76. regretă faptul că instrumentul de guvernare al CE care este prezentat drept o tranşă de stimulare pentru sprijinul bugetar reduce ODM-urile la doar unul din douăzeci şi trei de indicatori, cu alţi indicatori precum liberalizarea comerţului, antiterorismul şi migraţia care sunt irelevanţi pentru punerea în aplicare a ODM-urilor, şi consideră că instrumentul de guvernare ar trebui să se concentreze asupra angajamentului ţării partenere de punere în aplicare a ODM-urilor;
77. îndeamnă CE să profite de oportunitatea prezentată de Revizuirea 2008 a abordării Profilului de Guvernare pentru a asculta părerile parlamentelor din Europa şi Africa şi ale organizaţiilor societăţii civile, precum şi ale guvernelor statelor membre şi africane, şi pentru a adapta abordarea sa de guvernare în consecinţă;
PACE ŞI SECURITATE
78. reaminteşte faptul că pacea şi securitatea sunt vitale pentru atingerea ODM-urilor şi, ca urmare, îndeamnă UE să se asigure că politicile sale de dezvoltare au un impact pozitiv asupra construirii păcii;
79. reaminteşte faptul că angajamentul de a integra sensibilitatea faţă de conflicte în toate politicile şi instrumentele UE, aşa cum s-a susţinut în Programul pentru prevenirea conflictelor violente de la Goteborg din 2001, şi solicită UE să pună în aplicare cele mai recente instrumente adoptate în vederea prevenirii conflictelor, precum Strategia UE privind armele mici şi de calibru mic, Cadrul politic al UE pentru reforma sectorului de securitate şi Conceptul comun al UE pentru dezarmare, demobilizare şi reintegrare (DDR);
80. salută faptul că un tratat de comercializare a armelor are acum sprijinul a 80% din guvernele lumii, şi îndeamnă UE să îşi joace rolul în garantarea faptului că poate exista un tratat internaţional, cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic;
COMERŢ
81. invită UE să adopte o politică coerentă între politicile sale comercială, de pescuit, de cooperare pentru dezvoltare şi politica agricolă comună, pentru a evita impactul negativ, direct sau indirect, asupra economiei ţărilor în curs de dezvoltare;
82. subliniază faptul că deschiderea comerţului poate reprezenta unul dintre cei mai eficienţi factori determinanţi ai creşterii economice, dar că aceasta trebuie completată de politici interne sociale şi de redistribuire în vederea reducerii sărăciei;
83. subliniază promisiunea cu ocazia Rundei de dezvoltare de la Doha şi necesitatea unor sisteme comerciale internaţionale corecte şi echitabile bazate pe reguli, concepute pentru a corecta dezechilibrele comerciale din comerţul global, în special în ceea ce priveşte Africa, solicită UE să depună eforturi maxime pentru a pune capăt impasului în negocierile OMC;
84. notează faptul că potrivit Preşedinţiei Rundei blocate de la Doha, pentru a facilita un acord amiabil de dezvoltare, UE trebuie să aibă în vedere reducerea subvenţiilor exporturilor agricole care denaturează comerţul cu un procent estimat de 70% şi că trebuie încheiat un acord privind reducerile subvenţiilor şi ale tarifelor pentru ca negocierile să se încheie până la sfârşitul anului 2007;
85. consideră că un comerţ corect constituie un instrument important în construirea unui comerţ durabil cu profituri corecte pentru producătorii din ţările în dezvoltare; solicită Comisiei să răspundă Rezoluţiei Parlamentului privind comerţul corect şi dezvoltarea printr-o recomandare pentru a sprijini comerţul corect, astfel cum se prevede la alineatele (1) şi (2) din rezoluţie;
86. invită Comisia să garanteze că acordurile sale comerciale contribuie la, în loc să împiedice, îndeplinirea ODM-urilor; în special, ar trebui să garanteze că acordurile de parteneriat economic (APE) constituie instrumente de dezvoltare şi de eradicare a sărăciei în ACP;
87. consideră că dispoziţiile privind proprietatea intelectuală ar trebui excluse din acordurile de parteneriat economic (APE) şi negocierile privind acordurile de liber schimb (ALS), în special dispoziţiile TRIPS care depăşesc Acordul TRIPS, precum exclusivitatea datelor şi limitările motivaţiilor licenţelor obligatorii;
88. consideră că toate statele ACP ar trebui să aibă un drept clar de a decide dacă să extindă negocierile peste schimbul de bunuri; solicită Comisiei să garanteze că drepturile de proprietate intelectuală şi problemele de la Singapore (politica concurenţială, achiziţiile publice şi investiţiile) sunt retrase de la masa negocierilor dacă statele ACP nu doresc să negocieze aceste aspecte;
89. ia notă de studiile recente realizate de UNCTAD care indică faptul că liberalizarea extensivă a comerţului în LDC are puţine efecte asupra obiectivelor de reducere durabilă şi semnificativă a sărăciei şi a contribuit la un declin în ceea ce priveşte comerţul ţărilor în curs de dezvoltare, în special al ţărilor africane şi solicită Uniunii Europene să înceapă o campanie durabilă, sinceră pentru a mări cu adevărat capacitatea de export a acestor LDC-uri prin promovarea asistenţei tehnice pentru normele fiziosanitare, legea proprietăţii, capacităţile societăţilor şi programele de adăugare a valorii;
90. solicită Comisiei să îşi adapteze politicile de cooperare şi comerţ pe cât posibil pentru a ajuta guvernele ţărilor în curs de dezvoltare să menţină şi să dezvolte serviciile publice, în special cele care garantează accesul integral pentru populaţie la apă potabilă, servicii de sănătate, educaţie şi transport;
91. îndeamnă să se ia deplin în considerare faptul că statele ACP sunt deseori foarte dependente de bunurile primare, care sunt în special vulnerabile la fluctuaţiile de preţ şi la creşterea tarifelor, şi subliniază importanţa diversificării, dezvoltarea industriilor de prelucrare şi a IMM-urilor din aceste ţări;
92. accentuează importanţa creării de capacităţi pentru comerţ şi nevoia de resurse suplimentare din UE pentru a consolida capacitatea statelor ACP de a identifica nevoi şi strategii, pentru a negocia şi sprijini integrarea regională, pentru diversificarea şi pregătirea pentru liberalizare prin creşterea producţiei, a capacităţii de aprovizionare şi comercializare şi compensarea costurilor de adaptare, precum şi creşterea abilităţii acestora de a atrage investiţii;
93. solicită Comisiei să mărească asistenţa legată de comerţ pentru a sprijini crearea capacităţii, care este esenţială dacă va trebui ca ţările cele mai sărace să poată aborda concurenţa crescută rezultată din liberalizarea pieţei;
94. insistă ca resursele de acoperire a ajutorului pentru comerţ trebuie să fie suplimentare celor furnizare în baza celui de-al zecelea FED, în conformitate cu cererile ACP ca adaptarea APE să fie finanţată separat de şi în plus faţă de cel de-al zecelea FED;
SCHIMBĂRILE CLIMATICE
95. îndeamnă UE să continue să joace un rol principal în promovarea unor abordări mai clare, mai eficiente pentru o dezvoltare durabilă şi cu emisii scăzute de dioxid de carbon;
96. subliniază că comunităţile sărace din ţările în curs de dezvoltare au contribuit cel mai puţin la schimbările climatice, dar vor suferi cel mai sever efectele acestora; invită UE să pună la dispoziţie finanţări substanţiale pentru a permite ţărilor în curs de dezvoltare să se adapteze la creşterea nivelului mării şi la o creştere a forţei şi frecvenţei condiţiilor meteorologice extreme precum secetele, furtunile puternice, inundaţiile etc., precum şi asigurarea sănătăţii, producţia de alimente şi presiunea de apă, care ar putea pune în pericol dezvoltarea şi ar putea duce la migrarea la scară largă şi la ameninţări la adresa securităţii;
97. solicită UE să disponibilizeze fonduri semnificative pentru a permite ţărilor sărace să se adapteze la schimbările climatice şi accentuează faptul că acestea nu pot fi pur şi simplu canalizate din bugetele de ajutor existente şi că plăţile ar trebui să fie suplimentare şi compensatorii; consideră că o proporţie semnificativă din venitul strâns prin licitarea alocaţiilor din cadrul Schemei Europene de Comerţ şi impozitarea pentru dioxidul de carbon ar trebui utilizate pentru a finanţa o dezvoltare clară în ţările în curs de dezvoltare;
98. subliniază că adaptarea nu trebuie abordată doar ca un aspect umanitar sau ca o prioritate doar în contextul convenţiei privind clima; subliniază că măsurile de reducere a riscului şi de protejare a climei trebuie integrate pe ordinea de zi privind dezvoltarea globală, inclusiv în programul strategic de reducere a sărăciei (PSRS) şi documentele de strategie naţională (DSN);
99. solicită UE să introducă măsuri de urgenţă care să permită ţărilor sărace să producă tehnologie brevetată de dezvoltare biologică pentru a contribui la soluţionarea problemei legate de insuficienţa energetică şi pentru a ajuta la evitarea problemei creşterii rapide a emisiilor în ţările sărace pe măsura dezvoltării acestora;
100. subliniază faptul că, deşi energia nu este abordată în mod specific în Declaraţia Mileniului, furnizarea de servicii energetice moderne către săraci este o condiţie fundamentală pentru îndeplinirea ODM-urilor; subliniază faptul conform căruia condiţiile prealabile pentru tehnologiile în domeniul energiei regenerabile sunt excelente în multe ţări în curs de dezvoltare, furnizând o modalitate eficientă de acoperire a costurilor ridicate ale ţiţeiului şi de îndeplinire a nevoilor energetice simultan cu evitarea altor impacturi nocive pentru climat; regretă faptul că UE a alocat resurse financiare insuficiente pentru abordarea provocării legate de insuficienţa energetică; evidenţiază în acest scop nevoia de fluxuri sporite de ajutoare, precum şi un sprijin intensificat pentru investiţiile private în tehnologiile din domeniul energiei regenerabile;
AGENDA POST-ODM
101. subliniază faptul că, pentru atingerea ODM-urilor, proporţia persoanelor aflate în sărăcie va trebui înjumătăţită în decurs de un deceniu, o realizare uriaşă, dar care totuşi, va lăsa pradă sărăciei cronice sute de milioane de persoane dintre cele mai sărace şi mai vulnerabile;
102. solicită UE să stabilească o dată pentru acordul privind o strategie de eliminare a sărăciei după 2015;
103. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezentul raport Consiliului şi Comisiei, guvernelor şi parlamentelor statelor membre şi statelor în curs de aderare, Uniunii Inter-parlamentare, Organizaţiei Naţiunilor Unite şi Comitetului de Asistenţă pentru Dezvoltare al OCDE.
EXPUNERE DE MOTIVE
INTRODUCTION
The Millennium Development Goals (MDGs) are time-bound, measurable targets for global partnership.
Yet whereas many parts of the world have made significant progress towards meeting the MDGs, Sub-Saharan Africa remains seriously off track and is the poorest region in the world.
AID
In 2005 the EU-15 pledged to reach 0.7% of Gross National Income (GNI) as Official Development Assistance (ODA) by 2015, with an interim target of 0.56% by 2010.
At least half of the planned increase from €26.5bn to €50bn is to go to Africa.
The European Commission (EC) has already, in its assessment of the EU Strategy for Africa, stated that these targets will be met.
We should note however, that ODA was exceptionally high in 2005 due to large Paris Club debt relief operations.
Bilateral aid to Sub-Saharan Africa rose by 23% in real terms to €21bn in 2006, however, if we exclude debt relief to Nigeria, bilateral aid to the region rose by only 2%.
The counting conventions used by the OECD do actually allow donors to add in the nominal value of debt write off as aid but the reality is that debt relief does not represent a transfer of any new resources for development.
In line with the Monterrey Consensus, debt relief should be taken out of all figures intended to give a clear picture of levels of actual aid to Africa.
Clearly the MDGs will not be reached unless the poorest developing countries receive increased and improved aid to complement their own domestic resource mobilisation.
The UN, AU, G8 and EU must be galvanised to deal with the current estimates which show that donors should be budgeting for the provision of increases of roughly €3.7bn a year so that the objective of reaching the level of €18.7bn in real resources for Africa can be achieved by 2010.
We also need to see a greater commitment to meeting the Paris Declaration Agreement on Aid Effectiveness, which would guarantee essential, long-term predictable funding.
Another factor that needs to be understood is that there are an increasing number of non-DAC donors, including Russia, China and non-DAC EU Member States.
Their involvement should be taken into account, particularly the influence of some on governance, economic policy and transparency.
MORE RESOURCES FOR DEVELOPMENT
Development spending must be adequately taken into account when the fundamental review of EC expenditure takes place, starting in 2008.
Innovative sources of finance should also be explored as alternative sources of funding in addition to ODA.
International Finance Facility for Immunisation bonds have raised €0.75bn for immunisation through the Global Alliance for Vaccines and Immunisation.
The French air ticket levy is expected to raise €187mn a year.
Eight African and four developed countries have taken initial steps to introduce an aviation levy.
With both the EU Budget and EDF 10 now set until 2013 and showing only marginal increases, a rise in funding will probably have to be channelled through Member States' bilateral aid packages, which implies a proportional reduction in the amount of EU aid relative to the aid supplied to individual EU Member States.
Member States should develop strategies that will enable them to channel more money through the Commission.
One suggestion has been the creation of a special MDG fund focused on poverty-reducing activities in all poor countries and governed in a transparent and accountable way.
DEBT RELIEF
The promise to deliver 100% debt relief to HIPC countries at Gleneagles has been met.
Sierra Leone was the seventeenth country to reach the HIPC completion point at the end of 2006.
Eight countries are currently at decision point and a further eight are at pre-decision point.
Debt relief has enabled €420mn to be redirected to social spending in Africa, such as the abolition of school fees in a number of countries.
TRADE
The AU has called upon the international community to establish 'fair and equitable trading systems and to facilitate access to their markets'.
With the EU negotiating the Doha Round as a single trading bloc, it is clearly an area where Europe has the greatest capacity to affect change.
At the international level and at the level of the EPA negotiations, conditions for market access, technical barriers to trade and restrictive Rules of Origin need to be addressed, as do serious capacity constraints.
CLIMATE CHANGE
The UN Intergovernmental Panel on Climate Change has stressed that while the worlds poorest countries have contributed the least the problem of climate change, they are the worst hit by the phenomenon.
The EU has already made a commitment to reduce greenhouse gas emissions by 20% by the year 2020 and by 30% if there is similar support from other industrialized nations.
Donors have also increased their funding to environmental programmes between 2000 and 2005 but this needs to be scaled up to enable poor, vulnerable countries to adapt to sea level rises, deprivation, increased drought and more extreme weather.
The EU should also work with developing countries to develop mitigation efforts, by supporting clean, energy-saving and efficient technologies transfer and carbon-proofing investments.
ACCESS TO EDUCATION
Progress towards meeting the universal education MDG is encouraging according the World Bank, but we still need 50 million African children to be enrolled in school if we are to hit the target by 2010.
The first MDG target on gender equality- closing the educational gender gap - was set for 2006 and has already been missed.
Both UNESCO and the World Bank Fast Track Initiative (FTI) note that strategies must ensure that 'hard to reach' children can access their right to basic education - this includes children with disabilities, or from remote regions, chronically poor families or those excluded on the grounds of ethnicity.
There needs to be improvement in the quality of education and UNESCO has warned that the number of primary teachers in sub-Saharan Africa will need to grow from 2.4 million to 4 million by 2015 to ensure universal primary education of quality.
Internationally supported efforts are also needed to help countries build national capacity to track and monitor learning outcomes.
International partners must now work towards closing the current global financing gap which stands at around €5.3bn per year.
We should congratulate the EC in bringing EU donors together in May 2007 in order that pledges for basic education can be made.
ACCESS TO BASIC HEALTHCARE AND COMBATTING DISEASE
The provision of treatment for specific diseases is increasing but health systems are so weak that progress on efforts to reduce childhood disease and child, infant and maternal mortality is desperately slow.
Millions of children are dying despite the availability of simple, low cost, preventative interventions.
Equally, millions of women are dying in childbirth or from pregnancy-related causes.
In Africa, the risk of maternal mortality is a shocking 1 in 6.
The migration of African health professionals adds to these problems.
Oxfam calculates that in 12 countries in Sub Saharan Africa, only 10 per cent of the population is being covered by health workers.
Total health spending increased from 4.1% to 5.6% of GDP between 1990 and 2002, but in some countries domestic spending stagnated or even reversed.
There remains a large shortfall relative to financing needs to reach the health MDGs, conservatively estimated by the World Bank at between €18.7 billion and € 37.5 billion annually.
Again the Global Fund needs the promise of substantial, predictable long term funding.
At present, over 90% of health research resources are spent on diseases that affect just ten per cent of the world’s population.
Patent systems may have been working as an incentive for R&D in developed countries but this has not been the cases for neglected diseases affecting the poor.
At Abuja in 2000-2001, African governments pledged to spend at least 15% of their budgets on healthcare targets.
Since then only a few African countries have addressed health systems in their central development frameworks and only two, Botswana and The Gambia have met the Abuja Commitments.
A RIGHTS BASED APPROACH TO ACHIEVING THE MDGS
The 2006 World Development Report on equity and development refers to gender inequality as the 'archetypal inequality trap'.
This inequality is reflected in the poorer performance by women and girls across many of the MDGs.
Entrenched discrimination against women continues to provide a major impediment to the kind of progress which will make the realisation of the MDGs possible.
The African Union has signed a Charter on the Rights of Women in Africa.
The EU has committed itself to promoting gender equality in all their actions, including in their development cooperation.
The EU has also signed the Beijing Declaration and all Member States are party to the Convention on the Elimination of all Forms of Discrimination against Women (CEDAW).
Saving women's lives means ensuring that they have universal to access to sexual reproductive health care and family planning as well as pre and post-natal care.
The EU must honour the commitments made at the International Conference on Population and Development in Cairo and should continue to lead the way on sexual and reproductive health rights by maintaining levels of funding for the full range of SRHR services.
Just as gender rights are a cross cutting issue, so are the rights of children and people with disabilities and should be taken into account in all policies and programmes.
PEACE AND SECURITY
Many countries are not making progress on meeting the MDGs and they are generally those that are in crisis or post-conflict.
Improving the coordination of security, stabilisation efforts, humanitarian policies and operations with long-term development efforts is essential as is the need for mechanisms to prevent conflict.
The EU needs to support peace building but also to take urgent action on small arms, including support for the International Arms Trade Treaty.
GOVERNANCE
The AU adopted a Charter on Democracy, Elections and Governance at its Summit in January 2007 and has in place an African Peer Review Mechanism.
There is still more which has to be done but Ghana and Rwanda for instance, have reacted to their review and are taking action There needs to be support for civil and parliamentary participation as well as for the political involvement of women.
Corruption and bribery remain a concern and we should note that the Extractive Industries Transparency Initiative represents a major step forward.
The EU will support a number of governance programmes under the EU-Africa Strategy and the Cotonou Partnership agreement makes governance a shared responsibility.
BUDGET SUPPORT
While budget aid to ACP countries counted for almost one quarter of EC aid in recent years, the Commission intends to increase this share to more than 50% under the 10th EDF.
It is therefore important that mechanisms and monitoring tools are in place to ensure that funds going to the general budget directly support efforts to meet the MDGs.
Developing countries need support to build their own capacity to produce a coherent development management process.
A key issue, particularly in Africa, is related to absorption capacity - it is important to acknowledge the centrality of capacity to the achievement of the MDGs.
Donors should also fund the building of parliamentary capacity to scrutinise their government's budgets and policies.
There also needs to be increased oversight by the JPA, as its' work covers the legally binding and contractual relationship between parliamentarians from the European Parliament and from the ACP.
NATIONAL STRATEGIES DESIGNED TO MEET THE MDGS
According to the UNDP, at least 19 countries have completed MDG needs assessments, and another 55 are in the process of drawing them up.
But, to date, not one low income country in Africa has yet received the promised support from the international community to implement these strategies.
The EU, UN and Financial Institutions must support governments in aligning their existing development strategies, such as the PRSPs, with the MDGs through broad based participatory processes and must meet commitments to support scaling up as part of national development strategies.
THE POVERTY FOCUS OF EC DEVELOPMENT COOPERATION
The European Consensus on Development, Article 19 of the Cotonou Agreement and the DCI all place poverty reduction and eradication as the primary objective of EC cooperation with developing countries.
It is of some concern to the European Parliament that in 2005, EC aid to transport and other infrastructure projects amounted to around €817mn, while spending on education and health stood at €185mn and €239mn respectively - although analysis of actual spending on these sectors in the context of budget support is difficult.
It is important that EC support to the transport sector should have a clear and explicit link to poverty reduction.
There are concerns that, while the criterion for EC support includes human rights and democracy, there are also elements that bring European economic and geopolitical interests into the programming process.
National and regional development policies must be democratically set by populations themselves and their respective governments should be accountable to them through democratic institutions and not by conditionality geared to donors own strategic interests.
The European Parliament wants to see a more flexible and adaptable EDF, especially in light of the fact that the MDGs themselves are not immutable.
DONOR COORDINATION
The EU Code of Conduct on The Division of Labour in Development Cooperation is timely and has the potential to improve coordination between the Commission and Member States.
It remains uncertain, however, how successful a voluntary code can actually be.
THE POST-MDG AGENDA
Even if the MDG obligations are met there will still be millions of chronically poor people who will not have been reached.
A global strategy for poverty eradication takes time to evolve so, by 2010, the EU should have a strategy in place geared to tackling that problem.
CONCLUSION
We have seen a groundbreaking 100% cancellation of multilateral debts but on aid we need to see a change of gear because when we strip out debt, Europe's aid is not growing enough to meet the Gleneagles pledges.
On trade progress is disappointing, especially since changes in trade rules would benefit the poor more than a quintupling of aid.
In 2005 thousands of our citizens marched under the banner of Make Poverty History. and Oxfam has declared that we are already seeing 'a real improvement in the lives of some of the world's poorest people'.
It is time to acknowledge that there has been social and political change and a growing understanding that we should not be calling for charity but rather calling for justice.
PROCEDURÃ
Titlu
Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului – etapa intermediară
Numărul procedurii
2007/2103(INI)
Comisia competentă în fond
Data anunţării în plen a autorizării
DEVE 6.6.2007
Comisia (comisiile) sesizată(e) pentru avizare
Data anunţului în plen
FEMM
6.6.2007
INTA
6.6.2007
Avize care nu au fost emise Data deciziei
FEMM 8.5.2007
INTA 7.5.2007
Cooperare consolidată Data anunţului în plen
Raportor(i)
Data numirii
Glenys Kinnock 28.2.2007
Examinare în comisie
11.4.2007
2.5.2007
4.6.2007
5.6.2007
Data adoptării
5.6.2007
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
18
10
Membri titulari prezenţi la votul final
Margrete Auken, Margrietus van den Berg, Josep Borrell Fontelles, Danutė Budreikaitė, Corina Creţu, Nirj Deva, Alexandra Dobolyi, Fernando Fernández Martín, Filip Kaczmarek, Glenys Kinnock, Maria Martens, Luisa Morgantini, José Javier Pomés Ruiz, Miguel Portas, Horst Posdorf, José Ribeiro e Castro, Toomas Savi, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, Feleknas Uca, Johan Van Hecke, Luis Yañez-Barnuevo García, Anna Záborská
Membri supleanţi prezenţi la votul final
Miguel Angel Martínez Martínez, Manolis Mavrommatis, Pasqualina Napoletano, Anne Van Lancker, Ralf Walter
Membri supleanţi (articolul 178 alineatul (2)) prezenţi la votul final
Data depunerii
11.6.2007
Observaţii (date disponibile într-o singură limbă)
