A7-0010/2012
10.1.2012
RAPORT
referitor la politica externă a UE față de țările BRICS și alte puteri emergente: obiective și strategii
(2011/2111(INI))
Comisia pentru afaceri externe
Raportor pentru aviz:
Jacek Saryusz-Wolski
PE 472.116v01-00
CUPRINS
PROPUNERE DE REZOLUȚIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN......................................3
JUSTIFICARE..........................................................................................................................15
AVIZ al Comisiei pentru dezvoltare .......................................................................18
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE.....................................................................22
PROPUNERE DE REZOLUȚIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN
referitoare la politica externă a UE față de țările BRICS și alte puteri emergente: obiective și strategii
( 2011/2111(INI) )
Parlamentul European,
– având în vedere articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană, în special litera (h) a acestuia, care prevede că Uniunea definește și desfășoară politici și acțiuni comune și acționează pentru asigurarea unui înalt nivel de cooperare în toate domeniile relațiilor internaționale, în scopul promovării unui sistem internațional bazat pe o cooperare multilaterală mai puternică și pe o bună guvernanță globală,
– având în vedere Decizia Consiliului 2010/427/UE din 26 iulie 2010 privind organizarea și funcționarea Serviciului European de Acțiune Externă
JO L 201, 3.8.2010, p.
30. ,
– având în vedere Rezoluția din 10 martie 2010 referitoare la Raportul anual al Consiliului către Parlamentul European privind aspectele principale și opțiunile de bază ale politicii externe și de securitate comune (PESC) în 2008, prezentat Parlamentului European în temeiul Părții a II-a secțiunea G alineatul (43) din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006
Texte adoptate, P7_TA(2010)0060 . ,
– având în vedere concluziile Consiliului European din 16 septembrie 2010 referitoare la relațiile UE cu partenerii săi strategici,
– având în vedere Rezoluția sa din 5 aprilie 2011 referitoare la fluxurile migratorii cauzate de instabilitate: domeniul și rolul politicii externe a UE
Texte adoptate, P7_TA(2011)0121 . ,
– având în vedere Recomandarea sa din 8 iunie 2011 adresată Consiliului privind cea de a 66-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite
Texte adoptate, P7_TA(2011)0255 . ,
– având în vedere Rezoluția sa din 13 septembrie 2011 referitoare la o strategie eficientă privind materiile prime pentru Europa
Texte adoptate, P7_TA(2011)0364 . ,
– având în vedere Rezoluția sa din 7 iulie 2011 referitoare la politicile externe ale UE în favoarea democratizării
Texte adoptate, P7_TA(2011)0334 . ,
– având în vedere Comunicarea Comisiei privind cadrul financiar 2014-2020 intitulată „Un buget pentru Europa 2020” ( COM(2011)0500 ),
– având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe și avizul Comisiei pentru dezvoltare ( A7-0010/2012 ),
A. întrucât relevanța politică și economică crescândă a Braziliei, Rusiei, Indiei, Chinei și Africii de Sud (țările BRICS) se traduce printr-o importanță crescândă a acestor țări în politica externă;
B. întrucât țările BRICS și alte economii emergente ar putea căpăta o deosebită importanță în domeniul politicii externe pe plan mondial, în cazul în care creșterea lor economică continuă să se consolideze;
C. întrucât se estimează că, în 2050, șapte țări emergente (Brazilia, Rusia, India, China, Indonezia, Mexic și Turcia) vor avea economii mai puternice decât țările grupului G-7 luate împreună (SUA, Japonia, Canada, Regatul Unit, Germania, Franța și Italia); întrucât, în ceea ce privește produsul intern brut, se prevede că China va deveni cea mai mare economie a lumii înainte de 2020; întrucât India ar putea deveni economia cu cea mai rapidă creștere din lume înainte de 2050; întrucât, în 2050, China, SUA si India ar putea reprezenta, împreună, 50 % din economia lumii; întrucât UE ar putea avea o dimensiune comparabilă, în linii mari, cu oricare dintre aceste țări în cazul în care ar acționa ca o singură entitate politică robustă; întrucât o astfel de dimensiune comparabilă este esențială pentru menținerea influenței politice și pentru a putea continua promovarea valorilor universale în cadrul noului sistem multipolar de guvernanță globală ce se profilează la orizont; întrucât acest lucru ar trebui realizat în cadrul unei abordări a politicii externe care să promoveze parteneriatul, cooperarea și guvernanța comună pe baza valorilor comune;
D. întrucât, în contextul întăririi în sfera economiei și a politicii externe, a puterilor precum BRICS, a apărut un sistem multipolar, în cadrul căruia conducerea la nivel mondial este din ce în ce mai mult distribuită între mai multe țări și blocuri regionale de țări; întrucât un astfel de sistem multipolar implică o schimbare progresivă în puterea economică pe plan mondial către BRICS și alte economii emergente și, în continuare, ar putea atrage după sine o schimbare în privința conducerii și a unei influențe pozitive în materie de politică externă, de la puterile existente către puterile emergente; întrucât actuala criză economică a accelerat această tranziție către un sistem multipolar; întrucât apariția unor noi actori pe scena mondială s-ar putea dovedi o oportunitate valoroasă pentru un parteneriat constructiv între puterile existente și cele emergente și pentru o acțiune concertată în ceea ce privește problemele și sfidările mondiale;
E. întrucât sfidările transnaționale, precum schimbările climatice, problemele în materie de reglementare la nivel mondial, accesul la materiile prime și la pământurile rare, terorismul, lupta împotriva mișcărilor radicale fără caracter statal, dezvoltarea sustenabilă, stabilitatea politică și securitatea mondială, vor necesita o abordare întemeiată pe norme, favorabilă incluziunii, bazată pe parteneriat, valori comune, consens, consultare și cooperare strânsă cu noile puteri emergente, iar în cazul în care sunt într-adevăr împărtășite de acestea, se vor găsi soluții eficiente la problemele transnaționale; întrucât UE ar putea și ar trebui să ia inițiativa în acest sens;
F. întrucât, fără un nou sistem incluziv de guvernanță la nivel mondial întemeiat pe o consultare și cooperare strânsă cu BRICS și cu alte economii emergente, vor exista puține stimulente pentru cooperarea internațională și coordonarea acțiunilor pe teme majore la nivel mondial, existând un risc potențial de (i) fragmentare politică și economică și apariție a unor ordini de zi concurente la nivel mondial și a unor zone regionale separate, (ii) dezagregare a structurilor economice și a fluxurilor de investiții mondiale și (iii) creare a unor blocuri regionale de influență cu o coordonare internațională foarte limitată și fără nicio posibilitate de soluții conjugate pentru sfidările transnaționale;
G. întrucât dimensiunile demografice mari ale BRICS și ale altor puteri emergente, comparativ cu cele în scădere din Occident, vor da mai multă autoritate țărilor respective în cadrul forurilor internaționale, deoarece BRICS și alte puteri emergente vor putea să pretindă o mai mare reprezentativitate a vastei majorități a populației lumii; întrucât acest lucru implică necesitatea de a reforma sistemul de guvernanță globală și structura de guvernanță a organizațiilor internaționale, astfel încât acestea să poată deveni mai reprezentative pentru noul peisaj economic și politic și să continue să își mențină un rol central la nivel global în edificarea unui consens și în procesele decizionale;
H. întrucât, ținând seama de actuala criză economică și de constrângerile bugetare ale UE și ale SUA, există o necesitate urgentă de a pune resursele în comun cu alte puteri emergente pentru a asigura o arhitectură coerentă și eficientă de securitate și stabilitate la nivel mondial și o intervenție eficientă în zonele sensibile în temeiul unor obiective comune și strategii și eforturi coordonate;
I. întrucât o tranziție încununată de succes către o economie cu venituri medii, poate, în anumite condiții, promova o politică externă moderată orientată către stabilitate; întrucât în unele țări BRICS și în alte țări emergente consolidarea puterii economice și politice a acestora nu a deschis mereu calea către o astfel de tranziție;
J. întrucât, în pofida spectaculoasei creșteri economice înregistrate recent în țările BRIC, tot acestea sunt țările în care există și cea mai ridicată concentrație de sărăcie la nivel mondial; întrucât aceasta arată că, în marea majoritate a cazurilor, fără o creștere favorabilă populației sărace și fără crearea unor „plase de siguranță”, o creștere economică rapidă poate determina agravarea inegalităților;
K. întrucât țările BRICS și economiile emergente actuale nu constituie sau fac parte dintr-un grup formal de țări, creat pentru a juca un rol specific în afacerile internaționale și, prin urmare, Uniunea Europeană ar trebui să dezvolte o relație cu fiecare dintre aceste țări, luând în considerare singularitatea și obiectivele specifice de politică externă ale acestora; întrucât UE ar trebui să investească în parteneriate strategice cu fiecare țară BRICS și cu alte economii emergente, deoarece acestea joacă, într-o măsură din ce în ce mai mare, un rol în arena politică internațională, îndeosebi în cadrul organizațiilor internaționale, cum ar fi ONU, ca modalitate de a promova obiective comune, precum pacea și securitatea la nivel mondial, statul de drept pe plan intern sau internațional, promovarea drepturilor omului, a democrației, a dezvoltării sustenabile și a reglementării financiare la nivel mondial;
L. întrucât BRICS și alte economii emergente necesită un cadru stabil de politică externă și un mediu stabil de reglementare și de politici publice care să poată susține interesele și investițiile în economiile și societățile lor; întrucât BRICS și alte economii emergente trebuie să investească și să fie sprijinite în consolidarea stabilității democratice, politice, economice și sociale;
M. întrucât UE trebuie să joace un rol important în transferul de putere la nivel mondial ca promotor al parteneriatului și al guvernanței incluzive, însă trebuie să acționeze rapid în cazul în care dorește să își mențină influența (în caz contrar, ar putea fi marginalizată din punct de vedere strategic); întrucât acest lucru va implica schimbări strategice atât în interiorul UE, cât și în ceea ce privește politica sa externă, printre altele, introducerea unei mai mari coerențe a politicilor;
N. întrucât la sfârșitul celei de a treia reuniuni a liderilor din țările BRICS, de la 14 aprilie 2011, aceștia au emis o declarație comună prin care au solicitat o mai strânsă cooperare internațională, consolidarea guvernanței globale și și-au exprimat sprijinul pentru diplomația multilaterală în cadrul Organizației Națiunilor Unite și G-20; întrucât toate cele cinci țări BRICS au fost concomitent membre ale Consiliului de Securitate al ONU în cursul anului 2011; întrucât BRICS au solicitat o schimbare în structurile de conducere ale instituțiilor financiare internaționale și ale ONU pentru a reflecta schimbările din economia mondială și pentru a gestiona mai bine sfidările mondiale actuale;
O. întrucât există disparități considerabile între sistemele politice și economice, tendințele demografice și sociale, precum și perspectivele de politică externă ale BRICS;
P. întrucât în concluziile Consiliului European din 16 septembrie 2010 s-a subliniat faptul că, în conformitate cu Tratatul de la Lisabona și cu Strategia europeană de securitate, UE și statele sale membre vor acționa într-un mod mai strategic, astfel încât importanța reală a Europei să se reflecte la nivel internațional, iar parteneriatele strategice ale UE cu actori-cheie la nivel mondial să ofere un instrument util pentru urmărirea obiectivelor și intereselor europene;
Q. întrucât acordurile comerciale actuale dintre UE și țările BRICS sunt reciproc avantajoase atât din punct de vedere economic, cât și politic;
R. întrucât UE ar trebui să joace un rol proactiv în edificarea unui sistem incluziv și reprezentativ al Națiunilor Unite bazat pe parteneriat, care să poată contribui în mod eficient la guvernanța globală, la pace și securitate, la democrație, la drepturile omului și la o ordine internațională bazată pe statul de drept; întrucât, în conformitate cu articolul 21 din TUE, UE s-a angajat să promoveze un multilateralism eficient având ca element dominant o Organizație a Națiunilor Unite puternică;
S. întrucât, de-a lungul anilor, UE a dezvoltat parteneriate bilaterale strategice cu BRICS bazate pe valori și interese comune care vizează îmbunătățirea relațiilor și consolidarea cooperării la toate nivelurile; întrucât deseori aceste parteneriate strategice s-au dovedit a fi necorespunzătoare în ceea ce privește, în special, promovarea democrației, consolidarea statului de drept și definirea unei abordări comune pentru soluționarea conflictelor;
T. întrucât există o nevoie urgentă de a găsi modalități de consolidare a cooperării în cadrul sistemului Organizației Națiunilor Unite și al grupurilor țărilor conducătoare (G-7, G-20), precum și de îmbunătățire a modului de coordonare a activității acestora;
U. întrucât Grupul celor 20 (G-20), ale cărui state membre reprezintă 88 % din PIB-ul mondial și 65 % din populația lumii, a devenit un forum important pentru cooperare la nivel mondial, dar trebuie soluționată problema reprezentativității sale și trebuie stabilit rolul său precis în cadrul arhitecturii multilaterale,
1. subliniază modul în care actuala criză economică a demonstrat interdependența dintre puterile existente, BRICS și alte țări emergente; evidențiază legătura profundă, reciprocă dintre creșterea economică stabilă a economiilor dezvoltate și creșterea economică stabilă a economiilor emergente; subliniază caracterul pozitiv al acestei interdependențe și caracterul reciproc avantajos al legăturilor politice și economice dintre economiile dezvoltate și economiile emergente; consideră că UE și statele sale membre ar trebui să urmărească, într-un spirit de parteneriat și cu obiectivul general de a realiza un nou sistem incluziv de guvernanță, continuarea dialogului politic și înțelegerea pe mai departe cu BRICS și alte țări emergente, inclusiv cu fiecare dintre ele în parte; consideră, de asemenea, că întâlnirile frecvente la nivel înalt dintre UE și fiecare din țările BRICS ar oferi o foarte bună posibilitate de instaurare a unor relații de încredere, de aliniere a pozițiilor și încurajare a țărilor BRICS de a-și asuma o mai mare responsabilitate într-un nou sistem de guvernanță globală, întemeiat pe responsabilități și abordări comune și pe acțiuni mai strâns coordonate; consideră că instrumentul de parteneriat strategic ar putea oferi sinergii prețioase în direcția realizării acestor obiective;
2. consideră că relațiile dintre puterile existente pe de o parte și BRICS și alte puteri emergente, pe de altă parte, păstrează o dimensiune economică pertinentă, însă sunt, în esență, politice și ar trebui să se desfășoare într-un cadru politic, ținând seama de faptul că toate țările în cauză au un interes comun, acela de a asigura un sistem eficient de guvernanță la nivel mondial și de a aborda împreună, într-un spirit de cooperare și consultare, precum și de convergență a pozițiilor politice, acele riscuri legate de stabilitate și securitate la nivel mondial care ar putea reprezenta un pericol pentru creșterea economică sustenabilă și potențialul său în viitor, la nivel mondial; solicită, prin urmare, o cooperare consolidată între UE și BRICS, inclusiv în privința parteneriatelor cu diferitele țări BRICS, în toate chestiunile de interes internațional;
3. subliniază faptul că, deși BRICS ar putea avea poziții similare în materie de politică externă, există diferențe majore între acestea, în domeniile politic, economic și social; relevă, în special, faptul că sistemele lor politice variază de la regimuri puternic autoritare la democrații credibile și stabile; solicită, în acest sens, UE să-și intensifice relațiile și să dezvolte sinergii, în special cu acele țări BRICS care împărtășesc cu adevărat și respectă valorile democratice și depun eforturi în vederea realizării unei economii sociale de piață;
4 . consideră că UE nu își va vedea influența diminuată în contextul apariției unor noi puteri pe plan economic și de politică externă, ci că aceasta are un rol important de jucat în promovarea unei înțelegeri comune a opțiunilor de politică și ar trebui să demonstreze leadership în soluționarea sfidărilor la nivel mondial; consideră că UE și partenerii transatlantici ai acesteia ar trebui să se axeze pe realizarea economiilor de scară necesare și să dezvolte eforturi coordonate pentru a le permite să interacționeze în mod constructiv și eficient cu puterile emergente, într-un spirit de parteneriat veritabil și bună cooperare; evidențiază necesitatea dezvoltării unui sistem incluziv de guvernanță la nivel mondial întemeiat pe cooperarea și coordonarea cu BRICS și alte țări emergente, după caz, în avantajul tuturor; subliniază, de asemenea, rolul-cheie al UE și al partenerilor săi transatlantici în promovarea unui sistem de guvernanță incluziv la nivel mondial; subliniază că UE ar trebui să acționeze într-un mod mai strategic pentru a reflecta adevărata importanță a Europei la nivel internațional, în special prin gestionarea implicațiilor de interdependență, încurajând reforme ale guvernanței globale și stimulând acțiuni colective în domenii cum ar fi statul de drept, sustenabilitatea mediului și securitatea regională, prin intermediul interacțiunii constructive cu BRICS și cu alte puteri emergente;
5. salută conceptul de parteneriat bilateral strategic și îndeamnă Consiliul și SEAE să îl operaționalizeze; consideră că parteneriatele strategice constituie un instrument promițător, cu potențial transformațional, de organizare și promovare a relațiilor UE cu actori-cheie de pe scena mondială, inclusiv BRICS și alte puteri emergente; recomandă ca acest instrument să fie utilizat de către UE pentru a urmări atât agende multilaterale, cât și bilaterale și pentru a dezvolta legături semnificative între cele două; subliniază că este esențială o coerență internă pentru ca UE să acționeze și să fie percepută ca un interlocutor strategic veritabil al BRICS și al altor puteri emergente;
6. ia act de faptul că, în trecut, BRICS au părut că-și coordonează pozițiile în privința politicii externe în cadrul Consiliului de Securitate al ONU, în anumite situații, în special la începutul crizelor din Libia și Siria, inclusiv prin amânarea votului asupra rolului UE din Adunarea Generală a ONU și prin adoptarea unor poziții concordante cu privire la Coasta de Fildeș și Sudan; subliniază, în acest sens, faptul că BRICS pot părea o sfidare pentru actualul sistem de guvernanță internațională, însă dialogul democratic, angajamentul politic, inclusiv individual și parteneriatul veritabil pot aduce în prim-plan sinergii pozitive și facilita un nou sistem incluziv de guvernanță globală; consideră că UE ar trebui să țină seama în mod corespunzător de noua importanță, pe plan politic și economic, a BRICS și a altor puteri emergente, deoarece acest lucru ar putea contribui la o reformă ordonată a guvernanței globale, pe baza unei platforme convergente și fără efecte destabilizatoare;
7. ia act de faptul că BRICS au demonstrat că dispun de o capacitate de integrare regională și, prin urmare, de capacitatea de a se angaja în sisteme multipolare de guvernanță; consideră că acest lucru este încă o dovadă a posibilului interes al BRICS de a contribui la guvernanța globală; consideră, prin urmare, că BRICS și alte țări emergente își definesc, în prezent, direcția lor strategică în ceea ce privește politica externă, devenind, astfel, parteneri ai puterilor existente și susținători ai unui sistem de guvernanță globală bazat pe valori universale, parteneriat și incluziune;
8. consideră că, în lumina intereselor și dimensiunii lor politice și economice, a rolului și aspirațiilor regionale, BRICS ar putea încerca să funcționeze ca un grup în politica externă, însă recunoaște că dimensiunea individuală este, de asemenea, pertinentă; consideră, în acest sens, că pe lângă atenția acordată BRICS ca grup de state cu o posibilă coeziune în ce privește politica externă, UE ar trebui să acorde atenție, de asemenea, fiecărei țări din cadrul BRICS, păstrând o abordare sistemică și coordonată; consideră, în această privință, că o astfel de abordare va permite UE să dezvolte economii de scară prin intermediul unor parteneriate cu fiecare țară BRICS, să-și maximizeze interesele și rolul în diferitele regiuni și să contribuie la consolidarea unei ordini multipolare cu un echilibru politic și economic între economiile existente și cele emergente, pe baza unui sistem incluziv întemeiat pe dialog, cooperare și parteneriate bilaterale sau multilaterale;
9. consideră, de asemenea, că deosebirile considerabile la nivelul sistemelor politice și economice, al tendințelor demografice și sociale, precum și în ceea ce privește perspectivele de politică externă ale BRICS ar trebui să inspire și să se reflecte într-o politică nuanțată a UE față de aceste țări, având ca scop crearea de sinergii cu fiecare din țările BRICS și alte țări emergente și descurajând crearea sau consolidarea unor grupuri alternative de state, cu o posibilă coeziune în ceea ce privește politica externă; în acest context, îndeamnă UE și statele sale membre să descurajeze consolidarea concurenței strategice între blocurile de puteri existente și, respectiv, cele emergente; susține că, pentru a promova o acțiune internațională colectivă și reforma guvernanței globale, UE trebuie să valorifice o varietate de interacțiuni bilaterale, multilaterale și nestatale și să exploateze coalițiile formate în jurul unor chestiuni specifice, care nu țin cont de împărțirea în puteri existente și puteri emergente la nivel mondial;
10. consideră că UE trebuie să-și stabilească o poziție care să vizeze o relație mai strânsă cu țările BRICS, chiar ținând seama de posibilitatea ca viziunea UE și cea a țărilor BRICS privind angajamentele cu caracter obligatoriu și sistemele instituționalizate să nu fie neapărat întotdeauna aceeași; consideră, de asemenea, că țările BRICS ar putea sprijini un multilateralism eficient, în schimbul unei reprezentări mai solide la nivelul instituțiilor internaționale pertinente; insistă ca încercările pe care le reprezintă ascensiunea țărilor BRICS să fie văzute ca o oportunitate și nu ca o problemă;
11. consideră că relațiile cu țările BRICS ar trebui fie dezvoltate pe baza unor dialoguri bilaterale care să se axeze pe și să stimuleze, în continuare, democratizarea și consolidarea statului de drept, buna guvernanță, convergența în materie de reglementare, coordonarea pozițiilor comune în cadrul forurilor internaționale și intensificarea relațiilor cu UE;
12. subliniază importanța Braziliei ca principală putere în procesul de integrare regională reprezentat de Mercosur; salută reînnoirea Parteneriatului strategic UE-Brazilia – Planul de acțiune comună 2012-2014 și angajamentele reciproce în domeniile promovării democrației și reformării sistemului multilateral de guvernanță; îndeamnă ambele părți să își îndeplinească angajamentele și să contribuie la reforma arhitecturii financiare mondiale; reamintește oferta adresată de președinta Rousseff în ceea ce privește sprijinirea UE în vederea depășirii crizei datoriilor suverane și recunoaște că acestea sunt interconectate; își exprimă sprijinul pentru încheierea, în mod echilibrat și just, a Agendei de dezvoltare de la Doha și a Acordului de asociere UE-Mercosur, care va fi cel mai important acord de asociere semnat vreodată de către UE, care va include 750 de milioane de persoane și schimburi comerciale în valoare de 125 de miliarde de dolari anual; ia act de cererea Braziliei de a beneficia de o liberalizare deplină a vizelor și solicită Comisiei Europene să prezinte o propunere în acest sens;
13. evidențiază rolul esențial al parteneriatului strategic UE-Rusia în menținerea păcii și securității în Europa, în intensificarea schimburilor comerciale și dezvoltării economice, în menținerea securității energetice, precum și în abordarea încercărilor cu caracter transnațional; consideră că, pe termen lung, ascensiunea puterilor asiatice ar putea facilita o aliniere mai îndeaproape a intereselor și o cooperare strategică mai strânsă între UE și Rusia; consideră că o astfel de cooperare este vitală pentru realizarea de progrese în ce privește chestiuni de importanță mondială precum proliferarea nucleară, terorismul, schimbările climatice sau migrația ilegală;
14. evidențiază importanța și potențialul parteneriatului strategic UE-India; consideră că, în actuala criză economică mondială, chestiuni precum criza socială, schimbările climatice, fluxurile migratorii și securitatea la nivel mondial ar trebui să fie abordate în cadrul unui parteneriat mai cuprinzător între India și UE; constată, de asemenea, faptul că negocierile în curs de desfășurare privind acordul de liber schimb consolidează relațiile UE-India; consideră, totuși, că această relație nu ar trebui să fie limitată la aspectele legate de comerț; ar saluta reînființarea unui grup omolog Delegației Parlamentului European pentru relațiile cu India, în urma experienței Grupului de prietenie India-Europa, care a existat în Parlamentul Indiei înainte de alegerile parlamentare din 2009 din această țară;
15. subliniază importanța Chinei ca putere economică majoră și evidențiază rolul esențial al acesteia în redresarea economică la nivel mondial; reamintește, în acest sens, necesitatea ca China să-și îndeplinească obligațiile convenite în cadrul OMC, la zece ani de la aderarea acesteia; invită UE, statele sale membre și China să abordeze, de asemenea, încercările și amenințările comune la adresa păcii și securității internaționale, în special printr-o mai bună cooperare în vederea găsirii unei soluții diplomatice la criza nucleară iraniană; îndeamnă ambele părți să promoveze schimburi comerciale reciproce mai echilibrate, în special prin intensificarea eforturilor lor de a încheia negocierile privind noul acord de parteneriat și de cooperare pentru ca acest cadru să realizeze potențialul parteneriatului strategic UE-China;
16. subliniază caracterul strategic al relațiilor UE-Africa de Sud; salută rezultatul pozitiv al celui de-al patrulea summit UE-Africa din septembrie 2011, în special convergența opiniilor cu privire la situația din Libia; îndeamnă UE și Africa de Sud să încheie, cât mai curând posibil, negocierile privind un nou acord economic și de parteneriat; susține că Africa de Sud, având în vedere înregistrarea unei tranziții reușite și pașnice spre democrație și rolul său ca putere regională, poate fi atât o forță majoră în promovarea democrației și a bunei guvernanțe, încurajând integrarea economică regională și sprijinind reconcilierea națională în Africa, cât și un partener-cheie al UE în aceste eforturi; subliniază importanța unei strânse cooperări între UE și Africa de Sud cu privire la schimbările climatice, dezvoltarea durabilă și reformele instituțiilor internaționale;
17. consideră că, având în vedere însemnătatea tot mai mare a BRICS și a altor economii emergente și sistemul multipolar de guvernanță globală ce se profilează la orizont, G-20 ar putea reprezenta un for util și foarte adecvat pentru ajungerea la un consens și pentru un proces decizional incluziv, bazat pe parteneriat și capabil să promoveze convergența, inclusiv în materie de reglementare; consideră că, în ciuda importanței crescânde a G-20, G-7 ar putea juca un rol-cheie în calitate de for de consultări, coordonare și consens pentru puterile existente în scopul purtării unui dialog cu BRICS și alte economii emergente și înainte de reuniunile G-20; consideră că existența grupului G-8 trebuie, de asemenea, valorificată pentru a încerca o apropiere față de Rusia, pentru a face față încercărilor comune în mod coordonat și eficient; sprijină dimensiunea parlamentară a G-20 și consideră că aceasta ar trebui întărită în continuare și implicată în procesele decizionale pentru a asigura un dialog și un control democratic consolidat; sprijină, de asemenea, crearea unui forum consultativ paralel cu G-20 care să reunească organizațiile neguvernamentale și reprezentanți de frunte ai societății civile și ai mediului de afaceri din statele G-20;
18. consideră că criza actuală a datoriilor suverane va constitui un test important pentru G-20 în calitate de forum eficient pentru un dialog politic strategic, capabil să promoveze un sistem cu adevărat global de guvernanță economică și financiară care să reflecte interdependența dintre economiile dezvoltate și cele emergente, să creeze premisele eliminării dezechilibrelor sistemice, care pot aduce mari daune atât economiilor dezvoltate, cât și, pe termen lung, celor emergente și să promoveze solidaritatea în cadrul forurilor financiare internaționale precum Fondul Monetar Internațional;
19. solicită UE să intensifice dialogul și cooperarea politică cu țările BRICS pentru stimularea reformei instituțiilor de guvernanță economică și financiară globală, adică a instituțiilor înființate în urma conferinței de la Bretton Woods, vizând asigurarea unei ample reprezentări a tuturor statelor membre și reflectarea modificărilor la nivelul importanței economice;
20. consideră că puterile existente ar trebui să sprijine organizațiile regionale care includ BRICS și alte țări emergente, cum ar fi ASEAN sau Mercosur, inclusiv procesele lor de consolidare a instituțiilor și a capacităților și să asigure o prezență diplomatică la nivel înalt la reuniunile acestor organizații;
21. ia act de faptul că, având în vedere importanța tot mai mare, la nivel mondial și regional, a Chinei, Indiei și altor țări emergente din Asia, atât Statele Unite ale Americii, cât și UE și-ar putea deplasa, în mod treptat, atenția, investițiile și resursele politice principale către zona Pacificului și ar putea percepe dimensiunea nord-atlantică și cooperarea reciprocă ca fiind mai puțin importante din punct de vedere strategic; observă, în plus, că Asia ar trebui să joace un rol mai important pe agenda externă a Uniunii Europene și a statelor sale membre; solicită o mai mare coordonare a politicilor SUA și UE față de China, India și alte țări emergente din Asia pentru a evita o decuplare a acestor politici; este ferm convins că, prin coordonarea eforturilor lor, SUA și UE vor realiza sinergiile politice necesare pentru a se angaja într-un dialog eficient, pozitiv și constructiv, cu BRICS și alte țări emergente; consideră că, fără a aduce atingere G-7, summit-urile periodice UE-SUA ar oferi posibilitatea de a identifica obiectivele comune și coordona strategiile în chestiuni de importanță mondială, inclusiv guvernanța economică, cu scopul de a ajunge la o abordare comună față de puterile emergente; reamintește faptul că relațiile transatlantice sunt de o maximă importanță, atât din punct de vedere economic, cât și politic și subliniază relațiile economice reciproce solide dintre SUA și UE; consideră că Consiliul Economic Transatlantic și Dialogul Transatlantic al Legislatorilor ar putea oferi, de asemenea, o posibilitate de dialog și de evaluare și, prin urmare, ar trebui să includă o analiză a angajamentului strategic al UE și SUA față de BRICS și alte țări emergente importante, precum și asupra modului în care să se stimuleze convergența în materie de reglementare cu aceste țări; reamintește necesitatea înființării Consiliului Politic Transatlantic ca organism ad-hoc cu rol de consultare și coordonare sistematică, la nivel înalt, pe probleme de politică externă și de securitate între UE și SUA;
22. subliniază că, în cazul aspectelor care au o dimensiune mondială sau care sunt legate de guvernanța globală, UE și nu statele sale membre ar trebui să fie interlocutorul puterilor existente, al BRICS și al altor țări emergente; consideră că, în vederea realizării unei politici coerente față de BRICS și alte puteri emergente, este extrem de important ca statele membre să dezvolte relațiile lor bilaterale cu o maximă transparență, ținând seama de impactul potențial al unor astfel de relații asupra politicilor și pozițiilor UE; consideră că UE ar trebui să depună eforturi pentru a atinge un nivel mai înalt de coeziune politică și economică și pentru o mai intensă creștere economică, cu scopul de a-și menține influența politică și un rol-cheie în sistemul multipolar ce se profilează la orizont și de a fi percepută drept un omolog prețios și necesar de către BRICS și noile țări emergente;
23. subliniază că coordonarea generală a politicii externe a UE față de BRICS și alte puteri emergente ar trebui să fie asigurată de Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate/Vicepreședintele Comisiei, în conformitate cu articolele 18 alineatul (4) și 21 alineatul (3) din TUE; consideră că UE ar trebui să depună eforturi pentru a realiza, sub coordonarea Înaltului Reprezentant, o mai bună legătură între politica externă și de securitate și politicile sectoriale ale UE precum dezvoltarea, securitatea energetică, comerțul, accesul la materiile prime și elementele rare, schimbările climatice și migrația, cu scopul de a utiliza sinergiile și a asigura o abordare de politică externă coerentă și sistemică care să vizeze respectarea, la nivel mondial, a statului de drept, a drepturilor omului și a guvernanței democratice; consideră că noțiunea de „parteneri strategici" ai UE ar trebui în continuare promovată și mai bine adaptată pentru a reflecta aceste obiective fundamentale; evidențiază concluziile COP-17 la Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (CCONUSC) și subliniază necesitatea, și în continuare, a depunerii unui efort coerent și coordonat cu BRICS pentru a ajunge la un acord cu caracter progresist;
24. consideră că o abordare coerentă de politică externă ​​la nivelul UE impune, de asemenea, o mai bună coordonare între Președintele Consiliului European, Înaltul Reprezentant, Consiliu, Parlamentul European și Comisie privind aspectele legate de ordinea de zi a G-7, G-8 și G-20;
25. ia act de faptul că UE ar trebui să aibă capacitatea de a adapta și reforma structurile sale interne de guvernanță în scopul asigurării unui proces decizional care să reflecte pluralitatea acesteia și să creeze consens; subliniază că este important ca funcționarea SEAE să reflecte o abordare coerentă de politică externă la nivelul UE față de BRICS și alte țări emergente; consideră că SEAE ar trebui să reexamineze și să întărească parteneriatele strategice cu diferitele țări BRICS, în strânsă consultare cu Parlamentul European, valorificând particularitățile caracteristice ale acestora și potențialul pentru sinergii și cooperare cu UE; îndeamnă SEAE să instituie mecanisme de coordonare orizontală și verticală, care vor permite politicii externe a UE să beneficieze de sinergiile instituționale ale UE și de densitatea și profunzimea legăturilor bilaterale ale statelor membre cu partenerii strategici, inclusiv BRICS și alte puteri emergente; consideră că, în ceea ce privește BRICS, în plus față de organizarea sa pe zone geografice și tematice, SEAE ar trebui să înființeze un mecanism ad-hoc de coordonare pentru a asigura că toate politicile individuale față de BRICS sunt compatibile din punct de vedere sistemic și că pozițiile politice adoptate sunt reflectate în dialogul UE cu puteri existente precum SUA, Canada și Japonia; consideră că delegațiile UE din țările BRICS și alte puteri emergente importante ar trebui să colaboreze mai strâns între ele pentru asigurarea monitorizării și analizării continue a relațiilor dintre BRICS și sensibilitățile încrucișate pertinente, permițând, astfel, o abordare mai sistemică; consideră, în acest sens, că delegațiile UE din țările BRICS ar trebui să analizeze pozițiile țărilor BRICS cu privire la guvernanță și la încercările la nivel mondial, precum și cu privire la relațiile cu celelalte țări BRICS; consideră că UE ar trebui să-și dirijeze eforturile reînnoite și resursele astfel încât să conducă procesul de reformă a sistemului global de guvernanță și a organizațiilor internaționale, cu scopul de a asigura un proces mai incluziv de edificare a unui consens și de luare a deciziilor la nivel mondial, în special reforma Consiliului de Securitate al ONU și a multilateralismului financiar la nivel mondial;
26. consideră că „multilateralismul eficient” și o mai mare coordonare la nivelul forurilor multilaterale, în vederea soluționării problemelor de guvernanță globală, ar trebui să stea în continuare la baza dezvoltării parteneriatului consolidat cu țările BRIC; recomandă, în special, ca UE să își intensifice eforturile în vederea implicării țărilor BRIC în această direcție;
27. consideră că Parlamentul ar trebui să participe la reuniunile bilaterale la nivel înalt dintre UE și partenerii săi strategici;
28. consideră că personalul delegațiilor UE din țările BRICS ar trebui să includă funcționari de legătură din cadrul Parlamentului European pentru a stimula o mai bună înțelegere a dimensiunii parlamentare naționale din fiecare dintre aceste țări, a promova o mai strânsă cooperare și un dialog între Parlamentul European și parlamentele naționale pe o bază bilaterală și a promova o responsabilitate cu un caracter mai democratic a proceselor decizionale în foruri internaționale precum G-8 și G-20; consideră că, pe lângă actualele sale delegații pentru relațiile cu Rusia, India, China și Africa de Sud, respectiv, ar trebui să se ia în considerare o delegație pentru relațiile cu Brazilia;
29. consideră că, în vederea asigurării unui control democratic eficient al elaborării politicilor UE față de BRICS și alte țări emergente și pentru a facilita un dialog interparlamentar consolidat cu aceste țări, personalul în cauză din Parlament ar trebui să dezvolte competențe de specialitate și, astfel, să dispună de instrumente adecvate de analiză și capacitate de monitorizare și să fie capabil să ajute deputații în promovarea unui dialog eficient; consideră, de asemenea, că ar trebui instituit un sistem de schimb de personal între Parlament și SEAE pentru a maximiza sinergiile, dialogul și cooperarea interinstituțională și pentru a promova schimbul de experiență;
30. subliniază că orice aprofundare a relațiilor și consolidare a cooperării politice cu BRICS la nivel guvernamental ar trebui să fie însoțite de un dialog susținut între organizațiile societății civile; solicită, în acest sens, ca delegațiile SEAE și UE să creeze un cadru care să faciliteze și să intensifice contactele între persoane și schimburile culturale și academice pe baza programelor existente și a celor ad-hoc cu scopul de a îmbunătăți înțelegerea reciprocă și de a dezvolta acțiunile și inițiativele comune;
31. insistă asupra necesității promovării dialogului politic cu țările BRIC cu privire la respectarea drepturilor omului și a normelor sociale și de mediu; reamintește, în acest sens, că respectarea normelor fundamentale în domeniul muncii și a agendei OIM privind munca decentă sunt esențiale pentru atingerea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului, întrucât acestea au un impact pozitiv asupra economiei unei țări prin faptul că garantează stabilitatea sociopolitică și cresc nivelul de calificare al forței de muncă naționale;
32. salută Comunicarea Comisiei susmenționată privind „Un buget pentru Europa 2020”, care prezintă o propunere pentru elaborarea de instrumente financiare și programe din cadrul viitorului cadru financiar multianual 2014-2020; subliniază faptul că noul instrument de parteneriat care vizează sprijinirea intereselor politice și economice ale UE în restul lumii și includerea unor activități neadmisibile pentru AOD ar trebui să fie un instrument de politică externă; consideră că un astfel de instrument de parteneriat ar putea sprijini consolidarea legăturilor politice și, prin urmare, legături economice mai puternice cu anumite țări și salută promovarea convergenței în materie de reglementare ca unul dintre obiectivele sale; consideră, de asemenea, că instrumentul de parteneriat ar trebui să includă linii de finanțare pentru diplomația publică pentru a consolida relațiile fiecărei țări cu UE și a favoriza influența, parteneriatul și loialitatea; consideră, totuși, că ar mai trebui prevăzute și resurse suplimentare, care să sprijine democratizarea, consolidarea statului de drept, ameliorarea învățământului și reducerea disparităților sociale; consideră că noul concept al instrumentelor și programelor financiare ar trebui să acorde o importanță deosebită liniilor de finanțare ad-hoc care sprijină puterile emergente și puterile potențial emergente în consolidarea structurilor democratice și dezvoltarea bunei guvernanțe și a statului de drept, a organizațiilor societății civile, a unor sisteme de învățământ performante și a incluziunii progresiste din punct de vedere social; salută propunerea Comisiei de a include principiul condiționalității în toate programele și instrumentele UE și consideră că acest lucru este esențial pentru a căpăta o mai mare influență în promovarea drepturilor omului, a democrației și a bunei guvernanțe ca valori universale;
33. solicită statelor BRICS să-și asume un rol în politica internațională pentru dezvoltare care să reflecte mai bine ponderea pe care o dețin în cadrul PIB-ului mondial;
34. îndeamnă UE și statele sale membre să sprijine inițiativele de cooperare Sud-Sud și să participe la proiectele de cooperare triunghiulară la care participă țările BRIC;
35. consideră că este extrem de important să se încurajeze o cooperare mai strânsă a UE cu BRICS și alte economii emergente în sistemul de guvernanță globală și în cadrul organizațiilor internaționale; consideră că UE și SUA ar trebui să deschidă un dialog strategic cu BRICS cu privire la opțiunile de reformă a organizațiilor internaționale; consideră că ar trebui să fie încurajată o analiză la nivelul UE cu privire la modalitatea de a maximiza rolul, vocea și puterea de vot ale UE în forurile internaționale și să se realizeze o coordonare mai eficientă între statele membre ale UE în cadrul acestor foruri și, prin urmare, o poziție mai coerentă în scopul unui dialog, parteneriat și a unei cooperări pozitive cu BRICS;
36. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Președintelui Consiliului European, Președintelui Comisiei Europene, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Consiliului, Președinției poloneze a Consiliului Uniunii Europene, Comisiei și Departamentului de Stat al SUA.
JUSTIFICARE
Țările BRICS (Brazilia, Rusia, India, China și Africa de Sud) și alte economii emergente ar putea deveni mai importante în domeniul politicii externe pe plan mondial, cu condiția ca creșterea lor economică să continue să se consolideze.
Dintr-o perspectivă economică mondială se estimează că, în 2050, șapte țări emergente (Brazilia, Rusia, India, China, Indonezia, Mexic și Turcia) vor avea o economie mai mare, luate împreună, decât țările G-7 luate la un loc (SUA, Japonia, Canada, Regatul Unit, Germania, Franța și Italia).
În ce privește produsul intern brut, se prevede că China va deveni cea mai mare economie a lumii înainte de 2020, în timp ce India ar putea deveni economia cu cea mai rapidă creștere din lume înainte de 2050.
După cum demonstrează criza economică actuală, există o puternică interdependență între puterile existente și puterile emergente, iar consolidarea conducerii economice a acestora din urmă este condiționată în mod clar de bunăstarea economică și de creșterea economică a celor dintâi.
Aceasta oferă posibilitatea de a se depăși comitas și cooperarea în domeniul economic și de a se depune, mai degrabă, eforturi în direcția creării unei platforme comune în materie de politică externă, ​​cu condiția instituirii unui nou sistem de guvernanță globală, suficient de incluziv pentru BRICS și alte puteri emergente și întemeiat pe valori comune.
În această privință, trebuie amintit faptul că BRICS au demonstrat, deja, ambiții clare în ceea ce privește politica externă: din 2009, acestea s-au întâlnit periodic și caută să încheie acorduri pe plan internațional.
În special, la sfârșitul celei de a treia reuniuni a liderilor din țările BRICS, de la 14 aprilie 2011, aceștia au emis o declarație comună prin care au solicitat o mai strânsă cooperare internațională, consolidarea guvernanței globale și și-au exprimat sprijinul pentru diplomația multilaterală în cadrul Organizației Națiunilor Unite și G-20; BRICS au încercat, de asemenea, să găsească un nou dinamism prin coordonarea pozițiilor lor în mai multe ocazii: s-au abținut de la votul privind Rezoluția 1973 (2011) a Consiliului de Securitate al ONU privind Libia (Africa de Sud nu făcea, încă, parte din BRICS la acea vreme), au amânat votul asupra rolului UE în Adunarea Generală a ONU și au încercat să ajungă la poziții concordante cu privire la Coasta de Fildeș, Sudan și plasarea de arme in spațiul cosmic.
Astfel, BRICS par a pune la încercare actualul sistem de guvernanță internațională.
Cu toate acestea, în cazul în care s-ar crea un nou sistem de guvernanță incluziv, aceste țări ar putea deveni parteneri prețioși ai Occidentului, cum au demonstrat recenta reformă a Fondului Monetar Internațional, numirea noului său Director general și discuțiile în curs cu privire la modul de gestionare a crizei economice din Europa.
UE va trebui să țină seama în mod corespunzător de noua importanță economică și politică a BRICS și altor puteri emergente și să-și folosească influența sa politică pentru a continua să promoveze valorile universale în noul sistem multipolar de guvernanță globală care se profilează la orizont și să fie în prima linie a procesului de reformă a sistemului internațional de guvernanță.
Pentru aceasta, însă, UE trebuie să acționeze ca o singură entitate politică și economică solidă.
Acest lucru se dovedește cu atât mai necesar dacă se ia în vedere faptul că încercări transnaționale ca schimbările climatice, chestiunile de reglementare mondiale, accesul la materiile prime și elementele rare, terorismul, dezvoltarea sustenabilă, stabilitatea politică și securitatea mondială vor necesita o abordare incluzivă reglementată, bazată pe valori comune, consens, consultare și cooperare strânsă cu noile puteri emergente, iar în cazul în care sunt într-adevăr împărtășite de acestea, se vor găsi soluții eficiente la încercările transnaționale.
UE ar putea și ar trebui să ia inițiativa, în acest sens, prin toate mijloacele și să joace un rol central.
Scopul acestui raport este de a discuta bazele unui sistem nou și incluziv de guvernanță globală și de a prezenta recomandări, identificând, în același timp, domenii cheie ale reformei în care UE ar putea încerca să-și eficientizeze acțiunea și arhitectura instituțională și, prin urmare, să-și sporească potențialul și eficacitatea în calitate de actor la nivel mondial.
7.12.2011
AVIZ al Comisiei pentru dezvoltare
destinat Comisiei pentru afaceri externe
referitor la politica externă a UE față de țările BRIC și alte puteri emergente: obiective și strategii
( 2011/2111(INI) )
Raportoare pentru aviz: Birgit Schnieber-Jastram
SUGESTII
Comisia pentru dezvoltare recomandă Comisiei pentru afaceri externe, competentă în fond, includerea următoarelor sugestii în propunerea de rezoluție ce urmează a fi adoptată:
A. întrucât, cu excepția Rusiei, întregul grup BRIC intră în categoria țărilor în curs de dezvoltare, conform clasificării OCDE/CAD;
B. întrucât, în pofida spectaculoasei creșteri economice recent înregistrate în țările BRIC, tot acestea sunt țările în care există și cea mai ridicată concentrație de sărăcie la nivel mondial, conform Băncii Mondiale (de exemplu, în China, 207 milioane de oameni trăiesc cu mai puțin de 1,25 USD pe zi, în timp ce, în India, 41,6% din locuitori trăiesc în aceleași condiții); întrucât aceasta arată că, în marea majoritate a cazurilor, fără o creștere favorabilă populației sărace și fără crearea unor rețele de siguranță, o creștere economică rapidă poate determina agravarea inegalităților;
1. semnalează faptul că țările din grupul BRIC sunt prea diferite pentru a putea face obiectul unei politici unice a UE și propune crearea unei forme noi, diferențiate, de cooperare pentru dezvoltare; cu toate acestea, sugerează ca UE să încerce nu numai să identifice modele coerente și domenii care să prezinte interes pentru țările BRIC (cooperarea și asistența tehnică, armonizarea cerințelor legislative etc.), ceea ce ar putea permite UE să se afirme ca partener de primă importanță al țărilor BRIC și să își maximizeze avantajele comparative, precum nivelul avansat al legislației în materie de mediu, experiența în cooperarea regională și expertiza în introducerea de sisteme de reducere a inegalităților sociale (cum ar fi sistemele fiscale și de protecție socială eficiente), ci și să depună eforturi pentru a implica mai multe țări BRIC în activități multilaterale, pentru rezolvarea unor probleme globale precum schimbările climatice, dezvoltarea durabilă (în contextul Rio+20), combaterea sărăciei etc., precum și în asumarea unui rol responsabil în cadrul discuțiilor internaționale pe tema climei;
2. este conștient de faptul că țările din grupul BRIC reprezintă o grupare economică mai puternică, mai în măsură să abordeze probleme economice și politice de natură globală, grupul IBSA (India, Brazilia și Africa de Sud) dispunând deja de mecanisme pentru rezolvarea problemelor socioeconomice și de dezvoltare;
3. totodată, solicită UE intensificarea dialogului și a cooperării politice cu țările din grupul BRIC, pentru stimularea reformei instituțiilor de guvernanță economică și financiară globală, respectiv a instituțiilor înființate în urma conferinței de la Bretton Woods, vizând asigurarea unei ample reprezentări a tuturor statelor membre și reflectarea modificărilor la nivelul importanței economice;
4. consideră că UE trebuie să-și stabilească o poziție care să vizeze o relație mai strânsă cu țările BRIC, chiar dacă este posibil ca viziunea UE și cea a țărilor BRIC privind angajamentele cu caracter obligatoriu și sistemele instituționalizate să nu fie neapărat întotdeauna aceeași; consideră, totodată, că țările BRIC ar putea sprijini un multilateralism eficient, în schimbul unei reprezentări mai solide la nivelul instituțiilor internaționale de profil; insistă ca provocările antrenate de ascensiunea țărilor BRIC să fie considerate o oportunitate, nu o problemă;
5. invită UE să susțină în continuare standardele de responsabilitate socială corporativă, chiar și în condițiile unei concurențe mai mari în ceea ce privește resursele, în vederea garantării securității juridice și a unor parteneriate sustenabile pe termen lung;
6. consideră că „multilateralismul eficient” și o mai mare coordonare la nivelul forurilor multilaterale, în vederea soluționării problemelor de guvernanță globală, ar trebui să stea în continuare la baza dezvoltării parteneriatului cu țările BRIC; recomandă, în special, ca UE să își intensifice eforturile în vederea angajării țărilor BRIC în această direcție;
7. salută inițiativele asumate în contextul celui de al doilea Plan de acțiune pentru perioada 2011-2013 din cadrul Strategiei comune UE-Africa, de îndrumare cu privire la cele mai bune practici de negociere a contractelor pentru minereuri și de stimulare a cooperării științifice în sectorul mineritului, întrucât inițiative precum EITI vor intra în vigoare doar mai târziu, iar unele țări din grupul BRIC încă nu s-au hotărât să participe la ele;
8. subliniază că avantajele aderării la principiile eficienței ajutoarelor privesc și donatorii emergenți, și că dialogul în contextul sprijinului bugetar și al consolidării capacităților din țările africane s-a dovedit a fi productiv, în sensul intensificării discuțiilor cu țările BRICS;
9. solicită Comisiei să definească arii specifice de cooperare cu țările BRICS în domeniul politicii pentru dezvoltare, cum ar fi cooperarea în sectorul sănătății (incluzând accesul la îngrijirile medicale și la infrastructura de bază), combaterea sărăciei, a SIDA, a disparităților urbano-rurale și a corupției - domenii care sunt nu doar importante în China și în alte țări BRICS, ci reprezintă un punct focal al cooperării lor pentru dezvoltare -, cooperarea pentru atenuarea și adaptarea la schimbările climatice și cooperarea cu țările BRICS pentru dezvoltarea agricolă;
10. insistă asupra necesității ameliorării dialogului politic cu țările BRIC cu privire la respectarea drepturilor omului și a standardelor sociale și de mediu; arată, în acest sens, că respectarea standardelor fundamentale în domeniul muncii (SFM) și a agendei OIM privind munca decentă sunt esențiale pentru atingerea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului, întrucât acestea au un impact pozitiv asupra economiei unei țări prin faptul că garantează stabilitatea sociopolitică și cresc nivelul de calificare al forței de muncă naționale;
11. observă că țările BRIC s-au manifestat ca actori importanți în domeniul asistenței externe, ridicând, uneori, problema sustenabilității proiectelor finanțate; solicită UE să implice țările BRIC în procesul de aprobare a principiilor Equator, un set opțional de standarde pentru determinarea, evaluarea și gestionarea riscului social și de mediu în finanțarea proiectelor;
12. subliniază potențialul politicii de cercetare de a îmbunătăți relațiile dintre țările BRIC și UE în general, și politica de dezvoltare, în particular; solicită, prin urmare, Comisiei să sprijine consolidarea capacităților științifice în țările în curs de dezvoltare prin creșterea investițiilor în infrastructura de cercetare, fie prin intermediul programelor-cadru, fie cu ajutorul Instrumentului de finanțare a cooperării pentru dezvoltare (ICD), de exemplu în programe de radioastronomie în Africa, la care să participe atât țări din grupul BRIC, cât și UE;
13. subliniază că o mai mare transparență în ceea ce privește fluxurile financiare, asigurarea de licitații competitive pentru proiecte și evaluarea completă a impactului macroeconomic al finanțării în domeniul politicilor de dezvoltare sunt în avantajul țărilor cu venituri reduse, al țărilor BRIC și al UE;
14. propune ca accentul pus de UE pe „eficacitatea ajutorului” să fie completat de accentul pe „eficacitatea dezvoltării” (în speță, pe realizările și rezultatele politicilor pentru dezvoltare), care este conceptul preferat de donatorii din țările emergente; consideră că, în acest mod, conceptul de „eficacitate a dezvoltării” ar putea oferi nu doar o posibilitate de a aprofunda dialogul UE-BRIC, ci și o șansă de consolidare, chiar în cadrul UE, a conceptului de coerență a politicilor în materie de dezvoltare, înscris la articolul 208 din TFUE.
15. solicită statelor BRICS să-și asume un rol în politica internațională pentru dezvoltare care să reflecte mai bine ponderea deținută în cadrul PIB-ului global;
16. îndeamnă UE și statele sale membre să sprijine inițiativele de cooperare sud-sud și să participe la proiectele de cooperare triunghiulară la care participă țările BRIC;
17. subliniază că, datorită faptului că nu sunt membre ale OCDE, țările BRICS nu au obligația de a respecta nici criteriile OCDE pentru asistența publică pentru dezvoltare (APD), nici orientările OCDE privind finanțarea creditelor la export, care limitează ajutorul condiționat, reglementează practicile de creditare și impun schimbul de informații, precum și o serie de standarde sociale, de guvernanță și de mediu în cadrul activităților de finanțare.
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE
Data adoptării
5.12.2011
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
20
Membri titulari prezenți la votul final
Véronique De Keyser, Leonidas Donskis, Charles Goerens, Catherine Grèze, Eva Joly, Filip Kaczmarek, Miguel Angel Martínez Martínez, Norbert Neuser, Maurice Ponga, Michèle Striffler, Alf Svensson, Anna Záborská, Iva Zanicchi, Gabriele Zimmer
Membri supleanți prezenți la votul final
Fiona Hall, Eduard Kukan, Krzysztof Lisek, Linda McAvan, Judith Sargentini
Membri supleanți [articolul 187 alineatul (2)] prezenți la votul final
Vittorio Prodi
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE
Data adoptării
20.12.2011
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
49
2
5
Membri titulari prezen ț i la votul final
Pino Arlacchi, Bastiaan Belder, Frieda Brepoels, Elmar Brok, Tarja Cronberg, Arnaud Danjean, Mário David, Michael Gahler, Ana Gomes, Andrzej Grzyb, Takis Hadjigeorgiou, Richard Howitt, Anneli Jäätteenmäki, Ioannis Kasoulides, Tunne Kelam, Nicole Kiil-Nielsen, Maria Eleni Koppa, Andrey Kovatchev, Wolfgang Kreissl-Dörfler, Vytautas Landsbergis, Ryszard Antoni Legutko, Krzysztof Lisek, Sabine Lösing, Ulrike Lunacek, Mario Mauro, Kyriakos Mavronikolas, Francisco José Millán Mon, Annemie Neyts-Uyttebroeck, Norica Nicolai, Kristiina Ojuland, Alojz Peterle, Hans-Gert Pöttering, Cristian Dan Preda, Tokia Saïfi, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacek Saryusz-Wolski, György Schöpflin, Werner Schulz, Marek Siwiec, Charles Tannock, Inese Vaidere, Geoffrey Van Orden, Kristian Vigenin, Sir Graham Watson
Membri suplean ț i prezen ț i la votul final
Laima Liucija Andrikienė, Elena Băsescu, Tanja Fajon, Kinga Gál, Othmar Karas, Monica Luisa Macovei, Norbert Neuser, Judith Sargentini, Marietje Schaake, Traian Ungureanu
Membri suplean ț i [articolul 187 alineatul (2)] prezen ț i la votul final
Eider Gardiazábal Rubial, Siiri Oviir
