Răspuns dat de dl Andor în numele Comisiei
(26 ianuarie 2011)
În baza dispozițiilor prevăzute de articolul 153 din TFUE, Consiliul și Parlamentul au adoptat un important număr de directive în scopul promovării protecției sănătății și a securității lucrătorilor, printre acestea numărându-se în special directiva-cadru 89/391/CEE Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății lucrătorilor la locul de muncă, JO L 183 din 29.6.1989 . și directivele sale speciale.
Articolul 5 din directiva 89/391/CEE prevede că angajatorul trebuie să asigure securitatea și sănătatea lucrătorilor în toate aspectele legate de muncă.
Comisia consideră că prevenirea accidentelor reprezintă un pilon important în cadrul acestui sistem de directive.
În temeiul articolului 6 alineatul (1) din directiva 89/391/CEE, angajatorul este responsabil de activitățile de prevenire.
Directiva specială care pare a fi cea mai relevantă în acest caz este directiva 92/57/CEE privind șantierele temporare sau mobile Directiva 92/57/CEE a Consiliului din 24 iunie 1992 privind cerințele minime de securitate și sănătate care se aplică pe șantierele temporare sau mobile, JO L 245, 26.8.1992 . .
Cu toate acestea, trebuie remarcat faptul că directiva 89/391/CEE și directivele sale speciale trebuie transpuse și puse în aplicare în sistemele juridice naționale de către statele membre, în acest caz, Italia.
Prin urmare, se aplică reglementările naționale de punere în aplicare a acestor directive.
Este necesar, de asemenea, să se sublinieze faptul că respectivele directive nu stabilesc decât prevederi minime de securitate și sănătate a lucrătorilor, precum și faptul că statele membre au libertatea de a menține sau de a stabili măsuri de protecție mai stricte.
Conform informațiilor aflate în posesia Comisiei, aceste directive au fost transpuse în legislația italiană.
Această legislație trebuie să se aplice tuturor lucrătorilor, fie ei de naționalitate italiană sau nu, care lucrează pentru un angajator pe teritoriul italian.
Principiul nu este valabil pentru toate statele membre.
Nu este responsabilitatea Comisiei să asigure controlul respectării dispozițiilor prin care directivele sunt transpuse în statele membre.
Acest aspect este de competența fiecărui stat membru.
În această privință, autoritățile naționale competente – în principiu inspecția muncii – sunt cele care trebuie să efectueze anchete adecvate pentru a determina cauzele și circumstanțele accidentului, să verifice dacă au existat abateri de la normele aplicabile în materie de sănătate și securitate și să determine responsabilitățile, să impună, după caz, sancțiuni.
Comisia nu dispune deci de mijloace directe pentru a interveni în cazul în speță prezentat de distinsul parlamentar.
Cu toate acestea, dacă un anumit număr de cazuri similare ar fi adus la cunoștința Comisiei, aceasta s-ar vedea obligată să solicite statului membru clarificări, precum și punerea în aplicare de dispoziții care să pună capăt practicilor semnalate.
