P7_TA(2010)0377
Îmbunătăţirea guvernanţei economice şi a cadrului de stabilitate al Uniunii, în special în zona euro
A7-0282/2010
Rezoluţia Parlamentului European din 20 octombrie 2010 conținând recomandări către Comisie privind îmbunătățirea guvernanței economice și a cadrului de stabilitate al Uniunii, în special în zona euro ( 2010/2099(INI) )
Parlamentul European,
–
având în vedere articolul 225 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
–
având în vedere articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană,
–
având în vedere articolele 121, 126, 136, 138 și 352 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și protocoalele (nr.
12) privind procedura aplicabilă deficitelor excesive și (nr.
14) privind Eurogrupul, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
–
având în vedere Comunicările Comisiei din 12 mai 2010 intitulată „Consolidarea coordonării politicilor economice” ( COM(2010)0250 ) și din 30 iunie 2010 intitulată „Consolidarea coordonării politicilor economice pentru stabilitate, creștere și locuri de muncă - Instrumente pentru o mai bună guvernanță economică în UE” ( COM(2010)0367 ),
–
având în vedere Recomandarea Comisiei din 27 aprilie 2010 pentru o recomandare a Consiliului privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii: Partea I a Orientărilor integrate Europa 2020 ( SEC(2010)0488 ),
–
având în vedere Propunerea Comisiei din 27 aprilie 2010 de decizie a Consiliului privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre: Partea a II-a a Orientărilor integrate Europa 2020 ( COM(2010)0193 ) și Poziția Parlamentului European din 8 septembrie 2010 Texte adoptate, P7_TA(2010)0309 .
în acest sens,
–
având în vedere Comunicarea Comisiei din 3 martie 2010, „Europa 2020: o strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii” ( COM(2010)2020 ),
–
având în vedere Regulamentul (UE) nr.
407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară JO L 118, 12.5.2010, p.
1.
,
–
având în vedere Regulamentul (CE) nr.
332/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002 de înființare a unui mecanism de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre JO L 53, 23.2.2002, p.
1.
,
–
având în vedere Regulamentul (CE) nr.
1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice JO L 209, 2.8.1997, p.
1.
,
–
având în vedere Regulamentul (CE) nr.
1467/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind accelerarea și clarificarea aplicării procedurii de deficit excesiv JO L 209, 2.8.1997, p.
6.
,
–
având în vedere Regulamentul (CE) Nr.
3605/93 al Consiliului din 22 noiembrie 1993 privind aplicarea Protocolului privind procedura de deficit excesiv anexată Tratatului de instituire a Uniunii Europene JO L 332, 31.12.1993, p.
7.
,
–
având în vedere concluziile reuniunii Consiliului din 7 septembrie 2010 de aprobare a unei mai bune monitorizări a politicilor economice și bugetare (semestrul european),
–
având în vedere concluziile Consiliului European din 17 iunie 2010,
–
având în vedere concluziile reuniunii Consiliului din 9 și10 mai 2010,
–
având în vedere declarația șefilor de stat și de guvern din zona euro din 7 mai 2010,
–
având în vedere declarația șefilor de stat și de guvern din zona euro din 25 martie 2010,
–
având în vedere concluziile Consiliului European din 25 și26 martie 2010,
–
având în vedere declarația de sprijin acordat Greciei de către statele membre din zona euro din 11 aprilie 2010,
–
având în vedere concluziile reuniunii Consiliului din 16 martie 2010,
–
având în vedere concluziile Eurogrupului privind monitorizarea competitivității și a dezechilibrelor macroeconomice din interiorul zonei euro din 15 martie 2010,
–
având în vedere termenii de referință ai Eurogrupului privind strategiile de ieșire din criză și prioritățile de politici pe termen scurt în strategia Europa 2020: implicațiile pentru zona euro din 15 martie 2010,
–
având în vedere concluziile Președinției Consiliului European din 22 și 23 martie 2005,
–
având în vedere concluziile Președinției Consiliului European din 23și 24 martie 2000,
–
având în vedere Rezoluția Consiliului European din 13 decembrie 1997 referitoare la coordonarea politicii economice în etapa a treia a UEM și la articolele 109 și 109b din tratat (Tratatul CE),
–
având în vedere Rezoluția Consiliului European din 17 iunie 1997 privind Pactul de stabilitate și creștere JO C 236, 2.8.1997, p.
1.
,
–
având în vedere Rezoluția Consiliului European din 16 iunie 1997 privind creșterea economică și ocuparea forței de muncă JO C 236, 2.8.1997, p.
3.
,
–
având în vedere nota Băncii Centrale Europene din 10 iunie 2010 referitoare la consolidarea guvernanței economice în zona euro,
–
având în vedere Rezoluția sa din 17 iunie 2010 referitoare la calitatea datelor statistice în Uniune și competențe sporite în materie de audit ale Comisiei (Eurostat) Texte adoptate, P7_TA(2010)0230 .
,
–
având în vedere Rezoluția sa din 16 iunie 2010 referitoare la guvernanța economică Texte adoptate, P7_TA(2010)0224 .
,
–
având în vedere Rezoluția sa din 25 martie 2010 referitoare la Declarația anuală pentru 2009 privind zona euro și finanțele publice Texte adoptate, P7_TA(2010)0072 .
,
–
având în vedere Rezoluția sa din 10 martie 2010 intitulată „UE 2020” Texte adoptate, P7_TA(2010)0053 .
,
–
având în vedere Rezoluția sa din 18 noiembrie 2008 privind UEM@10: bilanțul celor 10 ani de Uniune Economică și Monetară și provocările viitoare JO C 16E, 22.1.2010, p.
8.
,
–
având în vedere articolele 42 și 48 din Regulamentul său de procedură,
–
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri economice și monetare și avizele Comisiei pentru bugete, Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale, Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor și Comisiei pentru afaceri constituționale ( A7-0282/2010 ),
A.
întrucât recentele evoluții economice au demonstrat în mod clar că nu a funcționat suficient de bine coordonarea politicilor economice în cadrul Uniunii, în special în zona euro, și că, în ciuda obligațiilor care le revin prin Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), statele membre nu au considerat că politicile lor economice sunt o problemă de interes comun și nu au coordonat aceste politici în cadrul Consiliului în conformitate cu dispozițiile relevante din tratat și cu respectarea rolului fundamental al Comisiei Europene în procedura de supraveghere;
B.
întrucât nici cadrul actual de guvernanță și supraveghere economică, nici cadrul de reglementare pentru serviciile financiare nu au furnizat suficientă stabilitate și creștere;
C.
întrucât este crucial să se meargă mai departe de măsurile temporare care au drept scop stabilizarea zonei euro;
D.
întrucât este necesar să se consolideze coordonarea și supravegherea economică la nivelul Uniunii, respectându-se în același timp principiul subsidiarității și ținându-se seama de cerințele speciale ale zonei euro și de lecțiile care trebuie învățate din recenta criză economică, fără a afecta integritatea Uniunii Europene și fiind necesar să se garanteze un tratament egal pentru statele membre;
E.
întrucât trebuie consolidată coordonarea economică în întreaga Uniune, având în vedere că stabilitatea economică a Uniunii poate depinde de situația economică a unuia dintre membrii săi, că există o mare interdependență economică între toate statele membre în cadrul pieței interne și că trebuie să ne pregătim pentru extinderea zonei euro;
F.
întrucât toate cele 27 de state membre ar trebui să urmărească pe cât posibil toate propunerile de guvernanță economică, recunoscând faptul că pentru statele membre din afara zonei euro aceasta, în parte, se va realiza ca un proces voluntar;
G.
întrucât Tratatul de la Lisabona transformă vechea „metodă comunitară”, adaptând-o și consolidând-o, într-o „metodă a Uniunii” în care, în esență:
–
Consiliul European definește direcțiile și prioritățile politice generale;
–
Comisia promovează interesul general al Uniunii și ia inițiativele necesare în acest sens;
–
Parlamentul European și Consiliul exercită în comun funcții legislative și bugetare în baza propunerilor Comisiei;
H.
întrucât noua guvernanță economică consolidată ar trebui să integreze și să consolideze principiul european al solidarității, drept condiție prealabilă a capacității zonei euro de a răspunde șocurilor asimetrice și atacurilor speculative;
I.
întrucât actuala criză economică din Uniune este o criză de solvabilitate care inițial s-a manifestat ca o criză de lichidități, dar care nu se poate rezolva pe termen lung doar prin îndatorarea și mai mare a țărilor cu un grad ridicat de îndatorare în paralel cu planurile accelerate de consolidare fiscală;
J.
întrucât politicile privind ocuparea forței de muncă dețin un rol central în stimularea creșterii și competitivității economiei de piață cu caracter social din UE, prevenind dezechilibrele macroeconomice și garantând incluziunea socială și redistribuirea venitului;
K.
întrucât trebuie respectat rolul Comisiei și al Băncii Centrale Europene (BCE) conform TFUE;
L.
întrucât independența completă a BCE este o cerință necesară pentru un euro stabil, pentru o inflație redusă și pentru niște condiții de finanțare avantajoase pentru creștere și ocuparea forței de muncă;
M.
întrucât trebuie să se acorde o mai mare atenție pasivelor implicite și operațiunilor extrabilanțiere care pot crește datoria publică pe termen mediu și lung și pot să reducă transparența;
N.
întrucât factorii de decizie trebuie să identifice și să abordeze într-o manieră coordonată provocările economice și sociale comune cu care se confruntă economiile țărilor din UE;
O.
întrucât o mai mare implicare a partenerilor sociali la nivel național și european va contribui la o mai bună implementare a guvernanței economice și a strategiei generale Europa 2020;
P.
întrucât ar trebui instituit un mecanism permanent de soluționare a crizelor, inclusiv proceduri pentru reeșalonarea datoriilor sau declararea incapacității de plată, pentru a asigura stabilitatea financiară în cazul unei crize a datoriilor publice și private, protejând totodată independența BCE;
Q.
întrucât normele curente din Pactul de stabilitate și creștere, combinate cu o slabă aplicare, nu au fost suficiente pentru a asigura politici fiscale sănătoase și, în sens mai larg, politici macroeconomice; întrucât este nevoie să se consolideze cadrul fiscal și macroeconomic al UE printr-o aplicare mai riguroasă, bazată pe norme, a măsurilor de prevenire și s sistemelor de sancțiuni și stimulente;
R.
întrucât obiectivul restabilirii echilibrului în finanțele publice este o necesitate pentru statele supraîndatorate, dar aceasta nu va fi singura metodă de a soluționa problema dezechilibrelor economice dintre țările din zona euro și, în sens mai larg, în Uniune;
S.
întrucât modelul social european reprezintă un avantaj în fața concurenței mondiale, însă a fost slăbit de diferențele de competitivitate economică existente între statele membre;
T.
întrucât cunoștințele, capitalul și inovațiile și, într-o măsură mai mică, forța de muncă tind să migreze spre anumite regiuni, mecanismele UE de solidaritate financiară trebuie dezvoltate în continuare în conformitate cu obiectivele din strategia Europa 2020, în special privind cercetarea și dezvoltarea, instruirea, inițiativele existente de cooperare în domeniul educației; o economie ecologică și cu emisii reduse de carbon care să încurajeze inovația, coeziunea teritorială și socială și creșterea economică;
U.
întrucât UE se confruntă cu o concurență puternică din partea economiilor emergente și în consecință stabilitatea finanțelor publice este esențială pentru a încuraja oportunitățile, inovațiile, creșterea economică și, astfel, crearea unei societăți europene bazate pe cunoaștere;
V.
întrucât consolidarea bugetară va fi probabil realizată în detrimentul serviciilor publice și al protecției sociale;
W.
întrucât creșterea economică și finanțele publice durabile reprezintă o precondiție a stabilității economice și sociale, a consolidării fiscale pe termen lung și a bunăstării;
X.
întrucât politica fiscală a multor state membre a fost adesea prociclică și axată pe interesele statului respectiv, și de aceea obiectivele bugetare pe termen mediu ale Pactului de stabilitate și creștere au fost rareori realizate sau implementate în mod strict;
Y.
întrucât politicile de ocupare a forței de muncă joacă un rol cheie în asigurarea creșterii economice cu un mare grad de absorbție a forței de muncă și a competitivității economiei europene, în special în contextul îmbătrânirii populației;
Z.
întrucât este esențial pentru o guvernanță economică europeană adecvată ca piața internă să fie finalizată după cum se prevede în Raportul Monti 1 „O nouă strategie pentru piața comună – în serviciul economiei și societății europene”: Raport adresat Președintelui Comisiei Europene de profesorul Mario Monti, 9 mai 2010.
;
AA.
întrucât finanțele nedurabile, precum și datoria excesivă globală (publică și privată) a unui stat membru individual pot avea un impact asupra întregii Uniuni Europene; întrucât trebuie urmărită realizarea unui un echilibru adecvat între investițiile în creștere economică durabilă și crearea de locuri de muncă, pe de o parte, și prevenirea dezechilibrelor excesive de-a lungul ciclului economic, pe de altă parte, în conformitate cu angajamentele și orientările la nivelul Uniunii, luându-se în același timp în considerare coeziunea socială și interesele generațiilor viitoare, pentru a restabili încrederea în finanțele publice europene;
AB.
întrucât procesul de reducere a deficitelor pe termen lung trebuie combinat cu alte eforturi de stimulare a economiei, cum ar fi condiții prealabile mai bune pentru investiții și o piață internă mai bine dezvoltată, care să ofere oportunități mai bune și o mai mare competitivitate;
AC.
întrucât ar trebui recunoscută însemnătatea politicilor finanțate de la bugetul UE, inclusiv a politicii de coeziune, pentru creșterea economică și o mai mare competitivitate a Uniunii;
AD.
întrucât recenta criză economică a arătat clar că divergențele prea numeroase în probleme macroeconomice și în materie de competitivitate, precum și dezechilibrele fiscale și de cont curent din cadrul zonei euro și, în sens mai larg, în cadrul Uniunii au crescut constant în anii de dinaintea crizei din cauza, printre altele, a absenței supravegherii și coordonări economice sporite și trebuie remediate integral;
AE.
întrucât Parlamentul European a solicitat de mai mulți ani îmbunătățiri ale guvernanței economice atât în interiorul Uniunii, cât și în ce privește reprezentarea externă a UE în cadrul forumurilor economice și monetare internaționale;
AF.
întrucât consolidarea guvernanței economice trebuie să se desfășoare în paralel cu consolidarea legitimității democratice a guvernanței europene, care trebuie realizată printr-o implicare mai puternică și mai promptă a Parlamentului European și a parlamentelor naționale pe parcursul întregului proces, este nevoie de o coordonare și mai bună, în spiritul respectului reciproc, între Parlamentul European și parlamentele naționale;
AG.
întrucât deciziile luate în primăvara 2010 de a salva stabilitatea zonei euro sunt doar soluții temporare, care vor trebui sprijinite prin măsuri politice la nivel național și printr-un mai bun cadru de guvernanță economică la nivelul UE, în special în statele membre din zona euro;
AH.
întrucât orice îmbunătățire a supravegherii și guvernanței economice trebuie să se bazeze pe statistici corecte și comparabile în ceea ce privește politicile economice relevante și pozițiile statelor membre implicate;
AI.
întrucât, pentru a transforma Europa într-un actor global de prim rang și în cea mai competitivă societate bazată pe cunoaștere, trebuie luate cât mai curând posibil măsuri pe termen lung care să vizeze creșterea;
AJ.
întrucât TFUE oferă Uniunii competențe sporite de a consolida guvernanța economică în cadrul Uniunii și prevederile tratatului ar trebui folosite integral, dar, pe termen lung, nu ar trebui excluse modificări la prevederile din TFUE chiar dacă acestea ar fi sensibile;
AK.
întrucât orice eventuale penalizări asociate cu încălcarea obiectivelor din Pactul de stabilitate și creștere trebuie să fie justificate fie prin dorința insuficientă de a se conforma obiectivelor sau prin fraudă și niciodată prin incapacitatea de a se conforma din motive care depășesc capacitatea statului membru;
AL.
întrucât instituțiile trebuie să se pregătească pentru o eventuală necesitate de a revizui tratatele;
AM.
întrucât articolul 48 din Tratatul privind Uniunea Europeană acordă Parlamentului European dreptul de a depune propuneri pentru modificarea tratatelor;
AN.
întrucât trebuie creată și pusă în aplicare o legislație secundară cuprinzătoare pentru a atinge obiectivele Uniunii în acest domeniu; întrucât este esențială o mai bună guvernanță economică pentru Uniune în baza dispozițiilor din TFUE, metoda Uniunii ar trebui folosită la valoarea ei maximă, iar rolul cheie al Parlamentului European și al Comisiei ar trebui să fie respectat pentru a promova politicile care să se consolideze reciproc;
AO.
întrucât orice propunere legislativă ar trebui să sprijine stimulente puternice pentru politicile economice durabile de încurajare a creșterii, să evite crearea de hazard moral, să corespundă celorlalte norme și instrumente ale UE, să maximizeze beneficiile monedei euro ca moneda comună a zonei euro și să restabilească încrederea în economiile din cadrul UE și în moneda euro;
AP.
întrucât trebuie consolidată coerența dintre investițiile publice pe termen scurt, mediu și lung și întrucât aceste investiții, îndeosebi cele privind infrastructura, trebuie utilizate în mod eficient și alocate ținând seama de obiectivele strategiei Europa 2020, îndeosebi pentru cercetare și dezvoltare, inovare și educație, în vederea creșterii competitivității și îmbunătățirii productivității, precum și în vederea creării de locuri de muncă și consolidării pieței interne;
AQ.
întrucât, pentru a stimula creșterea economică, întreprinderile și antreprenorii trebuie să aibă posibilitatea reală de a se extinde și de a beneficia de piața europeană de 500 de milioane de consumatori; întrucât, prin urmare, piața internă a serviciilor trebuie dezvoltată pe deplin;
AR.
întrucât diferitele modele de competitivitate existente în Uniune ar trebui să respecte prioritățile și necesitățile specifice fiecărei țări, respectând totodată obligațiile prevăzute prin TFUE;
AS.
întrucât Uniunea trebuie să fie reprezentată printr-o poziție comună în sistemul monetar internațional, în instituțiile și forurile financiare internaționale; întrucât, în spiritul TFUE, Consiliul trebuie să consulte Parlamentul European înainte de a adopta o decizie în temeiul articolului 138 din TFUE și are nevoie de aprobarea Parlamentului înainte de a stabili poziții comune ce acoperă domenii cărora li se aplică intern procedura legislativă ordinară;
AT.
întrucât obiectivele Pactului pentru stabilitate și creștere trebuie să fie compatibile nu doar cu strategia UE 2020, ci și cu alte compromisuri privind cheltuielile destinate ajutorului pentru dezvoltare, cercetării și dezvoltării, mediului, educației și eradicării sărăciei;
AU.
întrucât, pentru a evita adâncirea discrepanțelor existente în UE în domeniul competitivității și subminarea succesului noii guvernanțe economice europene consolidate și a obiectivelor strategiei UE 2020 privind crearea de locuri de muncă și creșterea durabilă, strategia europeană de consolidare fiscală ar trebui să ia în considerare pe deplin condițiile specifice fiecărui stat membru și să evite o abordare simplistă de tipul unei soluții general valabile;
AV.
întrucât orice nouă măsură propusă nu ar trebui să aibă un impact disproporționat asupra statelor membre celor mai vulnerabile, împiedicând creșterea economică și eforturile în vederea coeziunii ale acestora;
AW.
întrucât criza economică a condus la adoptarea urgentă a mecanismului european de stabilizare financiară, în mai 2010, prin intermediul Regulamentului (UE) nr.
407/2010 al Consiliului având drept temei juridic articolul 122 alineatul (2) din TFUE, fără consultarea Parlamentului European;
AX.
întrucât poziția Consiliului privind proiectul de buget rectificativ nr.
5/2010 cuprinde modificările necesare referitoare la crearea unui nou post bugetar 01 04 01 03 la rubrica 1a aferent garanției, pentru împrumuturi de până la 60 de miliarde EUR acordate de Uniunea Europeană în conformitate cu dispozițiile articolului 122 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și, în consecință, a unui nou articol 8 0 2 în partea de venituri a bugetului;
AY.
întrucât anumite state membre pot fi nevoite să se folosească de pachetul de măsuri de salvare, dar vor fi, în același timp, obligate să țină seama de diferitele măsuri ale acestuia, care vor fi elaborate în mod special pentru fiecare țară beneficiară;
AZ.
întrucât Comisia a adoptat, la 29 septembrie 2010, propuneri legislative privind guvernanța economică care satisfac parțial nevoia de măsuri pentru îmbunătățirea guvernanței economice după cum se stabilește în prezenta rezoluție; întrucât Parlamentul va aborda respectivele propuneri legislative în conformitate cu dispozițiile relevante din TFUE; întrucât prezenta rezoluție nu limitează pozițiile viitoare pe care Parlamentul ar putea să le ia în această privință,
1.
solicită Comisiei să prezinte Parlamentului European, imediat după consultarea tuturor părților interesate și în temeiul dispozițiilor relevante din TFUE, propuneri legislative de îmbunătățire a cadrului de guvernanță economică a Uniunii, îndeosebi în cadrul zonei euro și respectând recomandările detaliate prevăzute în anexă, în măsura în care respectivele recomandări nu sunt încă abordate în propunerile legislative ale Comisiei din 29 septembrie 2010 privind guvernanța economică;
2.
confirmă că recomandările prevăzute în anexă respectă principiul subsidiarității și drepturile fundamentale ale cetățenilor Uniunii Europene;
3.
solicită Comisiei să inițieze, pe lângă măsurile care pot și trebuie adoptate rapid în temeiul tratatelor existente, o analiză cu privire la evoluțiile instituționale care se pot dovedi necesare pentru instituirea unei guvernanțe economice coerente și eficiente;
4.
consideră că implicațiile financiare ale propunerii solicitate ar trebui să fie acoperite prin credite adecvate din buget, ținând cont de situațiile de deficit și de măsurile de austeritate actuale ale statelor membre;
5.
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție și recomandările detaliate în anexă Comisiei, Consiliului European, Consiliului, Băncii Centrale Europene, Președintelui Eurogrupului și parlamentelor și guvernelor statelor membre.
ANEXĂ
RECOMANDĂRI DETALIATE PRIVIND CONŢINUTUL PROPUNERII SOLICITATE
Recomandarea nr.
1: Elaborarea unui cadru coerent și transparent pentru monitorizarea multilaterală a evoluțiilor macroeconomice din Uniune și din statele membre și consolidarea supravegherii fiscale
Actul legislativ ar trebui elaborat sub forma unui regulament (unor regulamente) privind monitorizarea multilaterală a politicilor și evoluțiilor economice în temeiul articolului 121 alineatul (6) din TFUE, de modificare a Regulamentului (CE) nr.
1466/97 privind caracterul preventiv al Pactului de stabilitate și creștere și de completare a respectivului regulament printr-unul nou, prin care să se instituie un cadru de monitorizare reglementat și transparent pentru dezechilibre macroeconomice excesive, efecte colaterale și evoluții în materie de competitivitate.
Actul legislativ ar trebui:
–
să asigure realizarea de dezbateri anuale între Parlamentul European, Comisie și Consiliu și reprezentanți ai parlamentelor naționale pe tema programelor de stabilitate și de convergență (PSC) și a programelor naționale de reformă (PNR) și privind evaluarea realizărilor economice naționale, ca parte a semestrului european;
–
să definească sfera de aplicare a monitorizării multilaterale în baza instrumentelor din TFUE și a evaluărilor Comisiei [articolul 21, în special alineatele (5) și (6) și articolul 148] pentru a include creșterea și impactul economic al acesteia asupra ocupării forței de muncă în același cadru juridic ca și cadrul instrumentelor existente ce au drept scop prevenirea dezechilibrelor macroeconomice excesive, a politicilor fiscale și a altor tipuri de politici nedurabile, de asigurare a stabilității financiare (și anume evitarea bulelor financiare care rezultă din infuziile de credite excesive) și de soluționare a dificultăților privind investițiile pe termen lung și creșterea economică durabilă, în vederea atingerii obiectivelor din Strategia Europa 2020 și realizării altor progrese relevante; evaluările regulate ale riscului sistemic realizate de Comitetul european pentru riscuri sistemice ar trebui să facă parte integrantă din procedura anuală de monitorizare;
–
să instituie un cadru analitic îmbunătățit de supraveghere (cuprinzând un grafic cu praguri specifice de declanșare a mecanismelor de alertă timpurie), transparent și dispunând de instrumente metodologice adecvate pentru o monitorizare multilaterală eficientă bazată pe indicatori economici armonizați (reali și nominali), care ar putea reflecta nivelul de competitivitate și/sau dezechilibrele excesive; acești indicatori cheie pot fi: cursul de schimb efectiv real, contul curent, productivitatea (inclusiv productivitatea resurselor și productivitatea totală a factorilor), costul unitar al forței de muncă, creșterea creditelor și evoluțiile prețurilor activelor (inclusiv activele financiare și piețele imobiliare), rata creșterii și a investițiilor, rata șomajului, activele străine nete, evoluția bazei de impozitare, sărăcia și coeziunea socială și indicatori privind efectele externe asupra mediului; pragurile de alertă ar trebui definite pentru indicatorii incluși în grafic și toate progresele realizate în legătură cu acești indicatori vor fi completate cu o evaluare calitativă realizată de Comisie.
–
să implementeze o atentă monitorizare specifică la nivel de țară, dacă aceasta se dovedește a fi necesară pentru grafic și în urma evaluării calitative aferente susmenționate; în urma acestei atente monitorizări specifice la nivel de țară, statele membre au responsabilitatea de a decide cu privire la politicile naționale care au drept scop abordarea (prevenirea și corectarea) dezechilibrelor macroeconomice, existând totodată necesitatea de a ține seama de recomandările specifice ale Comisiei și de dimensiunea comunitară a politicilor naționale respective, în special în cazul statelor din zona euro.
Ajustarea trebuie să se realizeze atât în statele cu deficit excesiv, cât și în cele cu surplus excesiv, ținând seama de circumstanțele specifice din fiecare țară, cum ar fi aspectele demografice, nivelul datoriei private, tendința salariilor în comparație cu productivitatea muncii, gradul de ocupare a forței de muncă – în special în rândul tinerilor– precum și dezechilibrele de cont curent.
–
Comisia să fie însărcinată să dezvolte instrumente și competențe analitice adecvate pentru a investiga motivele care stau la baza tendințelor divergente persistente din zona euro, inclusiv impactul politicilor comune asupra sistemelor economice diferite din cadrul acestei zone;
–
să instituie norme comune pentru o utilizare mai eficientă a orientărilor generale ale politicilor economice, împreună cu orientările privind ocuparea forței de muncă, ca instrument esențial pentru orientarea economică, monitorizare și recomandări la adresa fiecărui stat membru, în conformitate cu Strategia Europa 2020, ținându-se cont totodată de convergențele și divergențele existente între statele membre și avantajele lor naționale în materie de competitivitate, inclusiv situația demografică, în scopul consolidării rezistenței economiei în fața șocurilor externe și al impactului pe care deciziile statelor membre îl poate avea asupra unui alt stat membru, în special din zona euro;
–
să instituie un mecanism la nivel național prin care să se evalueze implementarea priorităților din Strategia Europa 2020 și realizarea obiectivelor naționale relevante incluse în programul național de reformă pentru a sprijini evaluarea anuală efectuată de instituțiile UE;
–
să stabilească proceduri pentru a permite Comisiei să emită alerte rapide și să ofere direct statelor membre, într-un stadiu incipient, consiliere privind politicile; în cazurile în care se înregistrează un dezechilibru macroeconomic persistent grav, ar trebui să existe o procedură transparentă și obiectivă care să permită plasarea unui stat membru într-o „situație de dezechilibru excesiv”, care să atragă după sine o monitorizare mai strictă.
–
să stabilească un „semestru european” în care să se realizeze o comparare și o evaluare a proiectelor de buget ale statelor membre (cuprinzând elementele esențiale și estimările), în urma discutării acestor aspecte în parlamentele naționale, pentru a evalua mai bine viitoarea implementare și executare a PSC și PRN; ar trebui respectate normele și procedurile bugetare naționale și la nivelul UE; statele membre ar trebui să prezinte Comisiei PSC și PNR în aprilie, după consultarea corespunzătoare a parlamentelor naționale și ținând cont de normele și concluziile de la nivelul UE; Parlamentul European, la rândul său, poate institui o modalitate sistematică de sprijinire a dezbaterii publice, de creștere a vizibilității acestor proceduri și a responsabilității pentru ele, precum și de sensibilizare sporită a publicului larg cu privire la acestea și la modul în care instituțiile UE au aplicat normele convenite;
–
să stabilească un „semestru european” pentru a analiza potențialele efecte colaterale ale politicilor fiscale naționale, precum și pentru identificarea timpurile a deficitelor bugetare excesive și garantarea coerenței între acțiunile de la nivelul UE și cele de la nivel național, în temeiul orientărilor integrate, precum și pentru îndeplinirea obiectivelor cantitative și calitative, cum ar fi creșterea și ocuparea forței de muncă, care ar permite o contribuție reală și promptă a tuturor părților interesate, inclusiv a parlamentelor naționale și a Parlamentului European, dar și consultarea partenerilor sociali;
–
să se asigure că recomandările politice anuale sunt dezbătute în Parlamentul European înainte de discutarea lor în cadrul Consiliului European;
–
să se asigure că indicatorii și estimările principale utilizate pentru previziunile ce stau la baza elaborării PSC și PNR sunt generate în mod solid și consecvent, în special în zona euro; să adopte un plan cu trei componente, care să cuprindă un scenariu macroeconomic negativ, unul neutru și un scenariu macroeconomic favorabil, ținând seama de peisajul economic internațional incert; ar trebui să se continue armonizarea metodologiilor pentru calcularea bugetului central global, în vederea facilitării comparației între statele membre;
–
să introducă un angajament mai ferm în PSC și PNR de raliere la un obiectiv fiscal pe termen mediu (OFTM), care să țină cont de nivelurile actuale ale datoriei și ale pasivelor implicite ale statelor membre, mai ales în contextul îmbătrânirii populației,
–
să introducă o conexiune mai puternică între PSC și PNR, pe de o parte, și perspectivele bugetare naționale anuale și multianuale, pe de altă parte, ținând totodată cont de reglementările și procedurile naționale;
–
să introducă un mecanism mai ferm de evaluare a PSC din perspectiva interconexiunilor lor cu obiectivele altor state membre și cu cele ale Uniunii anterior adoptării politicilor respective în PSC la nivel național;
–
să introducă un rol mai important al parlamentelor naționale și o mai bună consultare a partenerilor sociali, anterior prezentării oficiale a PSC și PNR la nivelul Uniunii, în cadrul unui calendar convenit, de exemplu prin intermediul unei dezbateri anuale care să aibă loc între parlamentele naționale, cu participarea Parlamentului European, cu privire la orientările integrate și orientările bugetare ale fiecărei părți;
–
să stabilească un mecanism de comparare sistematică posterioară între politicile fiscale, de creștere economică și de ocupare a forței de muncă planificate, așa cum sunt prezentate de către statele membre în PSC și PNR, și rezultatul efectiv, cu dezbaterea și analizarea divergențelor semnificative dintre previziuni și rezultatele efective;
–
să se asigure că recomandările politice anuale și avertizările Comisiei cu privire la respectarea de către statele membre a obiectivelor Strategiei Europa 2020 sunt urmărite și că se dezvoltă un sistem de stimulente și sancțiuni pentru a garanta respectarea acestor obiective de către statele membre;
–
să asigure o mai bună transparență și un nivel mai înalt de răspundere în fața Parlamentului în cazul evaluărilor la nivelul Uniunii a PSC și PNR, pentru a crește astfel gradul de implicare a opiniei publice, precum și gradul de presiune exercitat de celelalte state;
–
să creeze, sub egida Comisiei, un proces independent, sistematic și robust de evaluare a PSC și PNR, pentru a se asigura astfel o abordare mai transparentă și o evaluare independentă;
–
să introducă proceduri specifice și obligația pentru statele membre, în special pentru cele din zona euro, de informare reciprocă și de informare a Comisiei înainte de a lua decizii de politică economică cu potențial efect colateral semnificativ și care ar putea perturba buna funcționare a pieței interne și a uniunii economice și monetare (UEM);
–
să introducă obligația pentru statele membre de a furniza informații suplimentare Comisiei, în cazul apariției unor preocupări majore cum că politicile urmate pot periclita creșterea economică pe teritoriul Uniunii sau buna funcționare a pieței interne sau a UEM sau pot afecta realizarea obiectivelor stabilite de UE, în special în Strategia Europa 2020;
–
să ia în considerare evaluarea realizată de Comitetul european pentru riscuri sistemice în cadrul de monitorizare multilaterală, îndeosebi în ceea ce privește stabilitatea financiară, simulările de criză, eventualele efecte de contagiune în exterior și în interior și acumularea de datorie privată excesivă;
–
să se stabilească un cadru de supraveghere clar și transparent, compus din doi piloni - politici economice și politici privind ocuparea forței de muncă - pe baza articolelor 121 și 148 din TFUE; în cadrul pilonului privind ocuparea forței de muncă, ca parte a Strategiei europene pentru ocuparea forței de muncă revizuite și consolidate, un astfel de cadru ar trebui să facă posibilă evaluarea relevanței politicilor privind ocuparea forței de muncă în spiritul orientărilor pentru politicile privind ocuparea forței de muncă, astfel încât să permită formularea unor veritabile orientări, luând în considerare dimensiunea europeană și efectele colaterale, precum și transpunerea ulterioară a acestora în decizii politice naționale; în plus, ar trebui stabilite recomandări prompte, cu caracter preventiv, în vederea abordării principalelor deficiențe și provocări cu care se confruntă politicile privind ocuparea forței de muncă și piețele forței de muncă ale statelor membre;
–
să se consolideze rolul Comitetului pentru Ocuparea Forței de Muncă, astfel cum se prevede în articolul 150 din TFUE, în special cu privire la chestiunile referitoare la ocuparea forței de muncă la nivel transfrontalier, precum și rolul Comitetului de protecție socială, astfel cum se prevede la articolul 160;
–
să se țină seama în mod explicit de reformele structurale întreprinse de statele membre la efectuarea tuturor evaluărilor bugetare, în special în cazul reformelor privind sistemul de pensii, sistemul sanitar și de protecție socială, menite să abordeze problema evoluției demografice, precum și în ceea ce privește asistența, educația și cercetarea, acordându-se o importanță egală durabilității și oportunității acestora; să se realizeze, de asemenea, o evaluare a impactului acestor reforme din perspectivă socială și a ocupării forței de muncă, în special asupra grupurilor sociale vulnerabile, astfel încât să nu se instituie nicio normă fără o evaluare prealabilă a impactului acesteia asupra ocupării forței de muncă și asupra protecției sociale în cadrul statelor membre;
–
să se activeze clauza socială orizontală din Tratatul de la Lisabona, ținând cont de drepturile sociale și de obiectivele sociale în momentul definirii unor noi politici ale UE;
–
să fie prevăzută implicarea corespunzătoare a Parlamentului European în supravegherea ciclului de politici economice și de ocupare a forței de muncă, precum și în evaluarea impactului social al politicilor respective; în acest context, calendarul și procesul de adoptare a orientărilor integrate, în special a orientărilor pentru politicile privind ocuparea forței de muncă, ar trebui concepute astfel încât să îi acorde Parlamentului European timpul necesar în vederea îndeplinirii rolului său consultativ în temeiul articolului 148 alineatul (2) din TFUE;
–
să se instituie un cadru de monitorizare și evaluare solid și transparent pentru liniile directoare privind politicile de ocupare a forței de muncă, care să se bazeze pe obiectivele principale ale UE și care să fie dus la bun sfârșit prin stabilirea de obiective secundare, indicatori și tabele de performanță corespunzătoare, ținând cont de caracteristicile specifice ale fiecărui stat membru în conformitate cu diferitele puncte de plecare ale fiecărei țări;
–
invită echipele EPSCO și ECOFIN ale Consiliului și grupurile de lucru respective ale acestora să își consolideze cooperarea, în special prin organizarea de reuniuni comune bianuale în vederea asigurării unei integrări reale a politicilor lor.
Recomandarea nr.
2: Consolidarea normelor din Pactul de stabilitate și creștere (PSC)
Actul legislativ care urmează a fi adoptat (în temeiul, printre altele, al articolului 126 din TFUE) ar trebui să vizeze mai ales consolidarea caracterului preventiv al Pactului de stabilitate și creștere și să prevadă sancțiuni economice și politici mai riguroase, ținând totodată cont de structura deficitului și datoriei naționale (inclusiv de pasivele implicite), de „ciclul economic” pentru a evita politica bugetară prociclică, precum și de natura veniturilor și cheltuielilor publice naționale necesare pentru reforme structurale de încurajare a creșterii economice.
Toate statele membre ar trebui să urmărească realizarea de progrese, însă cele cu decalaje mai mari ar trebui în general să contribuie mai mult la îndeplinirea obiectivelor privind nivelul datoriei și deficitul.
Ar trebui luată, de asemenea, în considerare și evoluția demografică la evaluarea dezechilibrelor de cont curent.
Actul legislativ ar trebui:
–
să integreze mai bine criteriile privind datoriile (aspectul de durabilitate) în fiecare etapă a procedurii de deficit excesiv și să instituie o procedură de monitorizare a datoriei excesive pe baza nivelurilor datoriei brute; procedura de monitorizare a datoriei excesive va necesita raportări regulate detaliate privind datoria și dinamica deficitului, interconectarea și dezvoltarea acestora, ținându-se seama de condiții naționale specifice și permițându-se programe diferite pentru fiecare stat membru pentru revenirea la valorile țintă stabilite în Pactul de stabilitate și creștere; Comisia ar trebui să consulte partenerii sociali europeni și naționali relevanți, ca parte a procedurii de monitorizare a datoriei excesive.
–
să ia în considerare mai riguros nivelul datoriei, profilul datoriei (inclusiv scadența) și variațiile acesteia (o evaluare a durabilității finanțelor publice) în procesul de convergență a includerii în PSC a unor OFTM specifice fiecărui stat membru;
–
ca parte a procedurii de monitorizare a datoriei excesive să instituie un cadru armonizat și clar de măsurare și monitorizare a variațiilor nivelului de datorie, inclusiv a pasivelor implicite și a datoriei contingente, cum ar fi obligațiile publice în materie de pensii și garanțiile publice (printre altele, capital principal, dobândă sau fluxuri de venituri) pentru investițiile realizate în parteneriate public-privat și costul unor astfel de investiții pentru bugetele naționale de-a lungul anilor;
–
să stabilească un calendar, specific și diferit pentru fiecare țară, al procesului de consolidare fiscală, care să nu depășească anul 2015, în vederea realinierii tuturor nivelurilor deficitului public la cerințele prevăzute în PSC;
–
să instituie un mecanism de monitorizare cu posibilitate de avertizare publică și sancțiuni și stimulente graduale pentru statele membre care nu și-au îndeplinit OFTM naționale specifice sau nu o fac în ritmul stabilit, precum și cu posibile stimulente economice pentru țările care și-au îndeplinit OFTM mai repede decât era planificat;
–
să instituie norme și orientări minime pentru procedurile bugetare naționale (respectiv cadrele financiare anuale și multianuale) pentru a respecta obligația prevăzută la articolul 3 din Protocolul (nr.
12) privind procedura de deficit excesiv; cadrele naționale respective ar trebui să includă suficiente informații cu privire atât la cheltuielile, cât și la veniturile acțiunilor bugetare planificate, pentru a permite controlul și dezbaterea rațională a planurilor bugetare atât la nivel național, cât și la nivelul Uniunii; în plus, este necesară o examinare suplimentară a comparabilității bugetelor naționale din perspectiva categoriilor de cheltuieli și de venituri și a priorităților politice pe care le reflectă acestea;
–
să încurajeze crearea la nivel național de mecanisme de control bugetar cu alertă timpurie;
–
să prevadă stimulente preventive și predefinite în zona euro care vor fi decise în baza competențelor clare ale Comisiei, atât pentru componenta preventivă, cât și pentru cea corectivă a PSC, pentru a facilita instituirea de măsuri de alertă timpurie și aplicarea graduală a acestora;
–
să aplice și să implementeze astfel de sancțiuni și stimulente pentru statele membre din zona euro, ținând seama de interconexiunile foarte strânse cu economiile din afara zonei euro, în special cu țările care se așteaptă să adere la zona euro, ca parte a noului cadru de monitorizare multilaterală și a noilor instrumente ale PSC, îndeosebi rolul crescut al OFTM;
–
să introducă modificările necesare în procedura decizională internă a Comisiei, cu respectarea adecvată a principiilor actuale consacrate prin TFUE, garantând astfel o aplicare eficientă și rapidă a mecanismelor de sancțiuni care se află în cadrul competențelor lor clare, în special pentru statele membre din zona euro;
–
să garanteze că decizia privind respectarea de către statele membre a PSC este luată de către Comisie independent de Consiliu, pentru a se conforma pe deplin principiilor PSC.
Recomandarea nr.
3: Îmbunătățirea guvernanței economice a Eurogrupului în zona euro, precum și în Uniunea Europeană în ansamblul ei
Ținând cont de faptul că este important ca toate statele membre ale Uniunii Europene să participe la realizarea convergenței economice, dar și de faptul că statele din zona euro sunt într-o situație diferită față de celelalte state membre, întrucât nu dispun de mecanismul ratei de schimb pentru a ajusta nivelul relativ al prețurilor și întrucât suportă responsabilitatea comună a funcționării Uniunii monetare europene în ansamblu, noile reglementări, întemeindu-se pe celelalte recomandări din prezenta rezoluție și pe articolul 136 din TFUE, precum și pe Protocolul (nr.
14) privind Eurogrupul, ar trebui:
–
să stabilească un cadru specific zonei euro pentru o monitorizare consolidată care să se axeze pe divergențele macroeconomice excesive, pe creșterea economică, pe nivelurile șomajului, pe competitivitatea prețurilor, pe ratele reale de schimb, pe creșterea creditării și pe evoluțiile contului curent din statele membre în chestiune;
–
să stabilească un cadru regulat pentru a intensifica coordonarea între toate statele membre ale UE având drept scop monitorizarea și încurajarea convergenței economice, precum și discutarea în cadrul Uniunii a chestiunilor legate de dezechilibrele macroeconomice potențiale;
–
să crească importanța rapoartelor anuale de monitorizare a zonei euro, bazate pe rapoarte tematice trimestriale vizând mai multe state și axate, pe de o parte, pe potențialele efecte de contagiune ale evoluțiilor economice la nivel global și ale politicilor și situațiilor cu un impact deosebit asupra anumitor state membre din zona euro și, pe de altă parte, pe influența pe care deciziile economice luate de Eurogrup o pot avea asupra țărilor și regiunilor din afara zonei euro; ar trebui acordată o atenție specială identificării politicilor care generează efecte de contagiune pozitive, în special în cursul perioadelor de recesiune economică, și care sprijină, prin urmare, creșterea economică sustenabilă în întreaga zonă euro;
–
să consolideze secretariatul Președintelui Eurogrupului;
–
să prevadă atribuirea Comisarului responsabil pentru afaceri economice și monetare și funcției de vicepreședinte al Comisiei și ca acesta să aibă sarcina de a asigura consecvența activității economice a UE, precum și de a supraveghea modul în care Comisia își exercită responsabilitățile economice, monetare și în materie de piețe financiare și de a coordona alte aspecte ale activității economice ale Uniunii;
–
să îmbunătățească transparența și responsabilitatea în cadrul procesului decizional la nivelul Eurogrupului, prin instituirea unui dialog periodic cu Președintele acestuia în cadrul comisiei responsabile din Parlamentul European și prin publicarea imediată a deciziilor Eurogrupului pe pagina sa de internet; să garanteze că cel puțin statele membre ale UE care nu fac parte din zona euro și care au obligația de a adopta moneda comună au acces la dezbaterile din cadrul Eurogrupului.
Recomandarea nr.
4: Crearea unui mecanism solid și credibil de prevenire și soluționare a datoriei excesive pentru zona euro
Adoptarea oricărui act legislativ [în temeiul articolelor 122, 125, 329 (cooperare consolidată) și 352 din TFUE sau orice alt temei juridic corespunzător] ar trebui precedată de o evaluare de impact și de un studiu de fezabilitate, care nu ar trebui să dureze mai mult de un an, iar actul legislativ ar trebui:
–
să instituie un mecanism sau organism permanent (un fond monetar european), după o analiză corespunzătoare a argumentelor pro și contra în privința acestuia, care nu ar trebui să dureze mai mult de un an, rolul acestuia fiind de a supraveghea evoluțiile datoriei publice și de a completa PSC, ca mecanism de ultimă instanță pentru cazurile în care finanțarea pe piață nu mai este disponibilă pentru un guvern și/sau un stat membru expus la probleme legate de balanța de plăți; acesta ar trebui să se bazeze pe instrumente existente (Fondul european de stabilitate financiară, Mecanismul european de stabilizare financiară și Instrumentul european al balanței de plăți) și să includă reguli clare, printre altele, cu privire la următoarele aspecte:
a)
criteriile de apartenență, cum ar fi îndeplinirea cerințelor minime referitoare la normele/instituțiile bugetare naționale;
b)
procedurile decizionale și finanțarea;
c)
stabilirea condițiilor de acordare a împrumuturilor excepționale;
d)
monitorizarea; și
e)
resursele și competențele.
Un astfel de mecanism nu ar trebui să limiteze competențele autorităților bugetare de a adopta bugetul UE la nivelul corespunzător, ar trebui să evite hazardul moral și să respecte principiile și consecințele referitoare la ajutorul de stat.
De asemenea, ar trebui să se examineze cu atenție posibilitatea integrării în mecanismul european de stabilizare a statelor membre care nu fac parte din zona euro, de la caz la caz și după îndeplinirea anumitor criterii predefinite;
–
să informeze Parlamentul European cu privire la efectul estimat asupra ratingului de credit al UE pe care îl exercită
a)
crearea mecanismului european de stabilizare financiară și
b)
utilizarea integrală a liniei;
–
să ofere suficiente informații privind normele de punere în aplicare a mecanismului de stabilizare financiară în ceea ce privește limitele cadrului financiar multianual (CFM); având în vedere amplele consecințe bugetare posibile, solicită acesteia să analizeze în continuare mecanismul european de stabilizare financiară înainte de adoptarea regulamentului CFM;
–
să accepte ca ambele componente ale autorității bugetare să fie implicate în deciziile privind impactul pe care acest mecanism l-ar putea avea asupra bugetului UE;
–
să accepte că orice posibile nevoi bugetare legate de acest mecanism ar trebui să fie finanțate printr-o revizuire ad-hoc a CFM pentru a garanta că implicarea suficientă a autorității bugetare este asigurată la timp.
Recomandarea nr.
5: Revizuirea instrumentelor bugetare, financiare și fiscale la nivelul UE
Un act legislativ ar trebui adoptat sau un studiu de fezabilitate realizat în termen de douăsprezece luni.
Acestea ar trebui:
–
să realizeze o evaluare a fezabilității în termen de un an privind instituirea pe termen lung a unui sistem în cadrul căruia statele membre pot lua parte la emiterea de obligațiuni europene comune și privind natura, riscurile și avantajele unui astfel de sistem.
Evaluarea ar trebui să identifice diferitele alternative și obiective juridice, cum ar fi finanțarea proiectelor europene strategice și de infrastructură pe termen lung prin intermediul obligațiunilor pentru proiecte specifice.
Este necesar să se analizeze avantajele și dezavantajele tuturor opțiunilor, ținând seama de posibilele implicații legate de hazardul moral pentru membrii participanți;
–
să consolideze și să actualizeze, ținând seama de obiectivele Europa 2020, politica de coeziune a Uniunii, în strânsă cooperare cu Banca Europeană de Investiții (BEI) pentru reducerea deficiențelor structurale, atenuarea discrepanțelor între nivelurile de bunăstare, ameliorarea puterii de cumpărare și pentru creșterea competitivității regiunilor mai dezavantajate economic, prin mijloace precum facilitarea satisfacerii necesităților de finanțare ale IMM-urilor și a participării lor reușite pe piața internă;
–
reiterează importanța independenței Băncii Centrale Europene, care este esențială pentru stabilitatea economiei financiare și a economiei de piață libere a Uniunii Europene;
–
să recomande menținerea unei separări clare între politicile fiscale și monetare pentru a nu pune în pericol independența Băncii Centrale Europene;
–
să elaboreze principii bugetare comune în ceea ce privește calitatea cheltuielilor publice (atât în cazul bugetelor naționale, cât și al bugetului UE), precum și un set de politici și instrumente comune pentru a sprijini strategia Europa 2020, asigurând un echilibru al obiectivelor legate de disciplina bugetară și permițând finanțarea pe termen lung a ocupării forței de muncă și a investițiilor sustenabile;
–
să instituie un cadru clar pentru un efort comun reînnoit, cu participarea resurselor bugetare ale UE și a resurselor financiare ale BEI, pentru a mobiliza în continuare, în viitorul cadru financiar multianual, resursele bugetare și pentru a beneficia de expertiza BEI în domeniul ingineriei financiare, de angajamentul acesteia pentru politicile UE și de rolul său de platformă între instituțiile financiare publice și private, precum și pentru a spori rolul BEI și al fondurilor de coeziune, în special în timpul perioadelor de recesiune economică;
–
să instituie un grup de lucru la nivel înalt privind politica fiscală, prezidat de Comisie și având drept mandat să prezinte, în termen de un an, o foaie de parcurs pentru o abordare strategică și pragmatică a aspectelor de politică fiscală, acordând o atenție deosebită combaterii fraudei fiscale și paradisurilor fiscale, consolidând practicile în domeniul fiscalității întreprinderilor și, în același timp, utilizând mai mult procedurile de combatere a concurenței fiscale neloiale, intensificând schimbul automat de informații, facilitând adoptarea de reforme fiscale de încurajare a creșterii economice și examinând posibilitatea introducerii de noi instrumente.
Agenda externă a UE în materie fiscală, în special în contextul G20, ar trebui analizată de acest grup de lucru la nivel înalt privind politica fiscală;
–
să instituie un grup tematic la nivel înalt prezidat de Comisie, având ca mandat să studieze posibilitatea de a efectua modificări la nivel instituțional în contextul reformării guvernanței economice aflate în desfășurare, inclusiv posibilitatea creării unei trezorerii comune europene (TCE), scopul acesteia fiind să înzestreze Uniunea Europeană cu propriile resurse de finanțare, în conformitate cu Tratatul de la Lisabona, pentru a reduce dependența de transferurile naționale;
–
să consolideze piața internă prin promovarea comerțului online și a comerțului transnațional, să simplifice procedurile de plată online și să armonizeze instrumentele fiscale pentru a consolida încrederea consumatorilor în economia europeană.
Recomandarea nr.
6: Reglementarea și supravegherea pieței financiare cu o dimensiune macroeconomică clară
Actul legislativ propus ar trebui:
–
să garanteze că orice inițiativă legislativă referitoare la serviciile financiare este în conformitate cu politicile macroeconomice pentru a garanta transparența necesară și stabilitatea pieței și, în consecință, a spori încrederea în piețe și dezvoltarea economică;
–
să promoveze modalități de a pune în aplicare coerent cerințele de capital din pilonul II ca răspuns la bulele speculative legate de prețul unor active specifice sau la problemele legate de lichidități;
–
să reglementeze interconexiunile dintre piețele financiare și politicile macroeconomice pentru a asigura stabilitatea, transparența și responsabilitatea și a frâna stimulentele pentru asumarea de riscuri excesive;
–
să prevadă evaluarea periodică a evoluției prețurilor activelor și rata de creștere a creditării în statele membre și impactul lor asupra stabilității financiare și a evoluției contului curent, precum și ratele de schimb efective reale din statele membre;
–
să confere autorităților europene de supraveghere competențe exclusive de supraveghere asupra marilor instituții financiare transfrontaliere.
Recomandarea nr.
7: Îmbunătățirea fiabilității statisticilor UE
Actul legislativ propus ar trebui:
–
să asigure respectarea riguroasă a angajamentelor politice convenite în domeniul statistic;
–
să îmbunătățească competențele de investigație ale Comisiei (Eurostat), inclusiv prin inspecții la fața locului fără preaviz și accesul acesteia la toate informațiile contabile și bugetare, inclusiv la reuniunile cu persoane sau agenții familiarizate cu astfel de informații, cum ar fi economiști independenți, organizații de întreprinderi și sindicate, în vederea evaluării calității finanțelor publice; dacă este cazul, aceste măsuri ar trebui să fie însoțite de o majorare a resurselor sale bugetare și umane;
–
să impună statelor membre să furnizeze Comisiei (Eurostat) acele date ce se înscriu în principiile statistice prevăzute în Regulamentul (CE) nr.
223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2009 privind statisticile europene JO L 87, 31.3.2009, p.
164.
;
–
să impună statelor membre să indice care date furnizate Comisiei (Eurostat) sunt justificate de un raport al unui auditor independent;
–
să introducă sancțiuni financiare și de altă natură în cazul furnizării de statistici care nu respectă principiile statistice prevăzute în Regulamentul (CE) nr.
223/2009;
–
să revizuiască necesitatea armonizării suplimentare a datelor, relevantă pentru cadrul de guvernanță economică propus în prezenta anexă; să asigure, îndeosebi, un cadru de calitate adecvat pentru acele statistici europene necesare pentru îmbunătățirea cadrului de monitorizare analitică, inclusiv un grafic pentru asigurarea unei monitorizări multilaterale eficiente, așa cum este prevăzut în recomandarea 1;
–
să armonizeze datele privind finanțele publice în baza unor metode contabile standardizate și acceptate la nivel internațional;
–
să asigure publicarea corectă și transparentă a anumitor pasive extrabilanțiere, mai ales în ceea ce privește plățile viitoare necesare pentru pensiile din sectorul public și pentru contractele pe termen lung cu sectorul privat de închiriere sau furnizare de servicii publice.
Recomandarea nr.
8: Îmbunătățirea reprezentării externe a Uniunii în domeniul afacerilor economice și monetare
Actul legislativ propus (în temeiul articolului 138 TFUE) ar trebui:
–
să urmărească să ajungă la un acord asupra unei reprezentări a zonei euro/UE în cadrul FMI și al altor instituții financiare relevante, după caz;
–
să revizuiască acordurile de reprezentare a zonei euro/UE în alte organisme internaționale în domeniul economic, monetar și al stabilității financiare;
–
să includă, în spiritul dispozițiilor TFUE, o procedură pentru a informa complet și a implica Parlamentul European înainte de adoptarea unei decizii în conformitate cu articolul 138 din TFUE;
–
să stabilească o agendă internațională specifică și clară privind zona euro/UE care să garanteze condiții echitabile de concurență pe plan internațional în cadrul agendei UE de supraveghere și de reglementare financiară, fiscală și antifraudă;
–
în paralel cu măsurile care pot și trebuie să fie adoptate cât mai rapid cu putință în cadrul instituțional existent, să inițieze un proces de reflecție pentru a identifica limitele cadrului actual și a dezvolta idei în vederea reformei tratatelor, permițând instituirea unor mecanisme și structuri indispensabile pentru o guvernanță economică coerentă și eficientă, care să permită o adevărată convergență macroeconomică între statele membre, atât în zona euro, cât și în afara acesteia.
