P6_TA(2008)0347
Piaţa internă a gazelor naturale***I
A6-0257/2008
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 9 iulie 2008 referitoare la propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale ( COM(2007)0529 – C6-0317/2007 – 2007/0196(COD) )
(Procedura de codecizie: prima lectură)
Parlamentul European,
–
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European și Consiliului ( COM(2007)0529 ),
–
având în vedere articolul 251 alineatul (2), articolul 47 alineatul (2) și articolele 55 și 95 din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată Parlamentului de către Comisie ( C6-0317/2007 ),
–
având în vedere articolul 51 din Regulamentul său de procedură,
–
având în vedere raportul Comisiei pentru industrie, cercetare și energie și avizul Comisiei pentru afaceri economice și monetare, precum și cel al Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor ( A6–0257/2008 ),
1.
aprobă propunerea Comisiei astfel cum a fost modificată;
2.
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou, în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial această propunere sau să o înlocuiască cu un alt text;
3.
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei poziția Parlamentului.
P6_TC1-COD(2007)0196
Poziţia Parlamentului European adoptată în primă lectură la 9 iulie 2008 în vederea adoptării Directivei 2008/.../CE a Parlamentului European şi a Consiliului de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale
(Text cu relevanţă pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 47 alineatul (2), articolul 55 şi articolul 95,
având în vedere propunerea Comisiei║,
având în vedere avizul Comitetului Economic si Social European JO C
211, 19.8.2008, p.
23.
,
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor JO C
172, 5.7.2008, p.
55.
,
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat
Poziţia Parlamentului European din 9 iulie 2008.
,
întrucât: (1)
Piaţa internă a gazelor naturale, care a fost pusă în aplicare treptat în întreaga Comunitate începând cu 1999, are drept obiectiv de a oferi tuturor consumatorilor din
Uniunea Europeană
, indiferent dacă sunt persoane fizice sau
întreprinderi
, posibilităţi reale de alegere, precum şi noi oportunităţi de afaceri şi un comerţ transfrontalier mai intens, pentru a garanta progrese în materie de eficacitate, preţuri competitive şi îmbunătăţirea calităţii serviciilor, precum şi pentru a contribui la siguranţa aprovizionării şi la dezvoltarea durabilă.
(2)
Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piaţa internă în sectorul gazelor naturale ║ JO L 176, 15.7.2003, p.
57.
a adus contribuţii semnificative la crearea pieţei interne a gazelor naturale.
(3)
Cu toate acestea, în prezent, nu se poate garanta
tuturor companiilor din toate statele membre
dreptul de a vinde gaze în orice stat membru, în condiții de egalitate, fără discriminare sau vreun dezavantaj.
Nu există, în special, un acces nediscriminatoriu la rețea și nici un nivel comparabil în ceea ce privește supravegherea normativă din fiecare stat membru, întrucât cadrul juridic actual nu este suficient de dezvoltat.
(4)
Comunicarea Comisiei din 10 ianuarie 2007 intitulată "O politică energetică pentru Europa'║ a subliniat importanţa realizării pieţei interne a gazelor naturale şi a creării unor condiţii de concurenţă echitabile pentru toate întreprinderile din domeniul gazelor stabilite în Comunitate.
Comunicarea
Comisiei, cu aceeaşi dată, referitoare la perspectivele pieţele interne de gaz şi de energie electrică
şi
raportul
final
în temeiul articolului 17 din Regulamentul 1/2003 în sectoarele europene de gaz şi de energie electrică
au demonstrat că normele şi măsurile existente nu asigură cadrul necesar în vederea atingerii obiectivului de a realiza o piaţă internă funcţională.
(5)
În lipsa separării efective a rețelelor de activitățile de producție și de furnizare, există
un risc de discriminare
, nu doar în ceea ce privește exploatarea rețelei, ci și în privința stimulării întreprinderilor integrate pe verticală de a investi în mod corespunzător în propriile rețele.
(6)
Statele membre ar trebui să promoveze cooperarea și să monitorizeze eficacitatea rețelei la nivel regional
.
Mai multe state membre au prezentat deja o propunere în vederea îndeplinirii unui astfel de obiectiv.
(7)
Normele privind separarea juridică și funcțională aplicate în prezent nu au condus
încă
la separarea efectivă a operatorilor de sisteme de transport
în fiecare stat membru, parțial din cauza faptului că legislația comunitară existentă nu a fost pusă integral în aplicare
.
În cadrul reuniunii sale de la Bruxelles, de la 8 și 9 martie 2007, Consiliul European a invitat Comisia să elaboreze propuneri legislative în vederea separării efective a activităților de furnizare și producție de activitățile legate de exploatarea rețelelor.
(8)
Separarea eficientă poate fi asigurată doar prin eliminarea stimulării intrinseci a întreprinderilor integrate pe verticală de a exercita o discriminare asupra concurenţilor în ceea ce priveşte accesul la reţea şi investiţiile.
Separarea proprietăţii, care implică desemnarea proprietarului reţelei ca operator de reţea,
şi independenţa operatorului de reţea faţă
deorice interese legate de furnizare şi producţie, reprezintă modalitatea cea mai eficientă şi mai sigură de soluţionare a conflictului inerent de interese şi de a garanta
securitatea
aprovizionării.
Din acest motiv, în rezoluţia sa
din 10 iulie 2007
referitoare la perspectivele privind pieţele interne de gaz şi de energie electrică
JO C 175 E, 10.7.2008, p.
206.
, ║ Parlamentul European a considerat separarea proprietăţii la nivelul transportului ca fiind instrumentul cel mai
eficace
de promovare a investiţiilor în infrastructuri,
realizate
într-un mod nediscriminatoriu, precum şi a unui acces echitabil la reţea pentru operatorii nou intraţi şi a transparenţei pieţei.
Prin urmare, statelor membre
ar trebui
să li se solicite să garanteze că aceeaşi persoană sau aceleaşi persoane nu are (au) dreptul de a exercita controlul, inclusiv sub forma drepturilor de blocare în calitate de acţionari minoritari a deciziilor de importanţă strategică, cum ar fi investiţiile, asupra unei întreprinderi active în domeniul producţiei sau în domeniul furnizării şi în acelaşi timp de a avea vreun interes sau de a exercita vreun drept asupra vreunui operator de sistem de transport sau asupra vreunui sistem de transport.
În mod reciproc, controlul asupra unui operator de sistem de transport nu este compatibil cu deţinerea de interese sau cu exercitarea de drepturi asupra unei întreprinderi de furnizare.
(9)
Orice sistem de separare ar trebui să reușească să elimine orice conflict de interese între producători și operatorii de sisteme de transport, pentru a crea stimulente pentru investițiile necesare și a garanta accesul noilor operatori pe piață pe baza unui regim de reglementare transparent și eficient și nu ar trebui să creeze un regim de reglementare oneros sau împovărător pentru autoritățile naționale de reglementare, a cărui punere în practică ar fi dificilă sau costisitoare.
(10)
Gazele naturale sunt importate în Uniunea Europeană în special, și în cantități tot mai mari, din țări terțe.
Legislația comunitară ar trebui să ia în considerare integrarea specifică a sectorului gazelor naturale pe piața mondială, inclusiv diferențele dintre piețele din amonte și cele din aval.
(11)
Deoarece
separarea proprietății necesită, în anumite situații, restructurarea întreprinderilor, statelor membre
care decid să pună în aplicare separarea proprietății ar trebui
să li se pună la dispoziție un interval de timp suplimentar pentru punerea în aplicare a dispozițiilor pertinente.
Datorită legăturilor verticale dintre sectoarele energiei electrice și al gazului, dispozițiile cu privire la separare
ar trebui
să se aplice în ceea ce privește ambele sectoare.
(12)
Statele membre care doresc aceasta, pot pune în aplicare dispozițiile prezentei directive privind separarea efectivă și eficientă a sistemelor de transport și a operatorilor de sisteme de transport.
O astfel de separare este efectivă în măsura în care contribuie la garantarea independenței operatorilor de sisteme de transport și este eficientă în măsura în care asigură un cadru de reglementare mai adecvat, menit să garanteze o concurență echitabilă, investiții suficiente, accesul noilor operatori pe piață și integrarea piețelor de gaze naturale.
Mai mult, o astfel de separare se bazează pe un pilon de măsuri organizaționale și măsuri privind guvernarea operatorilor de sisteme de transport și pe un pilon de măsuri referitoare la investiții, ce relaționează noile capacități de producție cu rețeaua și integrarea pieței prin cooperare regională.
De asemenea, această separare este în conformitate cu cerințele formulate de Consiliul European în cadrul întâlnirii din 8 și 9 martie 2007.
(13)
Statele membre ar trebui să promoveze cooperarea regională, cu posibilitatea de a desemna un coordonator regional, a cărui misiune să fie facilitarea dialogului între autoritățile naționale competente.
În plus, ar trebui co
nectate la rețea noi întreprinderi de producţie şi de furnizare, în mod adecvat şi în timp util.
(14)
Pentru a asigura punerea în aplicare adecvată a prezentei directive, Comisia ar trebui să acorde asistență statelor membre care întâmpină probleme în acest sens.
(15)
Realizarea unei rețele energetice europene integrate este esențială pentru siguranța aprovizionării și pentru buna funcționare a pieței interne a gazelor.
Comisia, consultându-se cu părțile implicate (în special cu operatorii de sisteme de transport și cu Agenția pentru cooperarea autorităţilor de reglementare din domeniul energiei ("agenția") instituită prin Regulamentul
(
CE) nr. .../2008 al Parlamentului European şi al Consiliului din … [de instituire a unei Agenții pentru cooperarea autorităților de reglementare din domeniul energiei]
JO L ...
ar trebui, așadar, să evalueze fezabilitatea creării unui singur operator european de sisteme de transport și să analizeze costurile și beneficiile în ceea ce privește integrarea pieței și funcționarea eficace și în siguranță a rețelei de transport.
(16)
În vederea garantării independenţei depline a activităţilor de exploatare a reţelelor de interesele legate de producţie şi de furnizare şi în scopul împiedicării schimburilor de informaţii confidenţiale, aceeaşi persoană nu poate fi simultan membru în consiliul de administraţie al unui operator de sistem de transport şi în cel al unei întreprinderi care desfăşoară oricare dintre activităţile de producţie sau de furnizare.
Din acelaşi motiv, aceeaşi persoană nu
ar trebui
să fie abilitată să numească membri în consiliul de administraţie ale unui operator de sistem de transport şi, în acelaşi timp, să deţină vreun interes într-o întreprindere de furnizare.
(17)
Înființarea operatorilor de sisteme
de transport
față de orice interese legate de furnizare și producție poate permite întreprinderilor integrate pe verticală să-și mențină dreptul de proprietate asupra activelor rețelei, asigurând, în același timp, o separare eficientă a intereselor, cu condiția ca operatorul independent de sistem
de transport
să exercite toate funcțiile specifice unui operator de rețea și
cu condiţia
punerii în aplicare a unei reglementări detaliate și a unor mecanisme de supraveghere normativă extensivă.
(
18
)
În cazul în care întreprinderea proprietară a unui sistem de transport face parte dintr-o întreprindere integrată pe verticală, statele membre
ar trebui
să aibă posibilitatea de a
alege dintre două opțiuni:
separarea proprietății
sau stabilirea unui operator
de sistem de
transport
independent
.
(19)
Pentru a dezvolta concurența pe piața internă a gazului natural, consumatorii noncasnici ar trebui să fie în măsură să-și aleagă furnizorii, precum și să încheie contracte cu mai mulți furnizori pentru a–și satisface nevoile de gaz natural.
Această categorie de consumatori ar trebui să fie protejată împotriva clauzelor de exclusivitate din contracte, care au ca efect excluderea ofertelor concurente și/sau complementare.
(20)
Punerea în aplicare a separării efective
ar trebui
să respecte principiul nediscriminării dintre sectorul public și cel privat.
În acest scop, aceeași persoană nu
ar trebui
să aibă posibilitatea de a exercita nicio influență, exclusiv sau în comun, asupra alcătuirii, votului sau deciziei atât ale organelor operatorilor de sisteme de transport, cât și ale organelor întreprinderilor de furnizare. ▌
(21)
Separarea ▌între activitățile de exploatare a rețelei și cele de furnizare
ar trebui
să se aplice pe întreg teritoriul Comunității ▌.
Acest lucru
ar trebui
să se aplice, fără discriminare, atât întreprinderilor
stabilite în
UE, cât și celor din
ţările terţe
.
Pentru a garanta menținerea separată, pe întreg teritoriul Comunității, a activităților de exploatare a rețelelor și a celor de furnizare, autoritățile
naţionale
de reglementare
ar trebui să fie
împuternicite să poată refuza certificarea operatorilor de sisteme de transport care nu respectă regulile privind separarea.
În vederea asigurării unei aplicări coerente pe întreg teritoriul Comunității și a respectării obligațiilor Comunității asumate pe plan internațional,
agenția
ar trebui
să aibă dreptul de a revizui deciziile cu privire la certificare luate de către autoritățile
naţionale
de reglementare.
(22)
Protejarea resurselor energetice reprezintă un element esențial pentru siguranța publică și este, prin urmare, indisolubil legată de funcționarea eficientă a pieței europene a gazelor
și de integrarea piețelor izolate ale statelor membre
.
Utilizarea rețelei este esențială pentru ca gazele naturale să poată ajunge la cetățenii
din Uniune
.
Buna funcționare a piețelor
deschise de gaze
naturale
, cu oportunități comerciale reale,
și, în special, a rețelelor și a altor active asociate furnizării de gaze naturale sunt esențiale pentru siguranța publică, pentru competitivitatea economiei și pentru bunăstarea cetățenilor
din Uniune
.
Fără a aduce atingere obligațiilor
sale
internaționale║, Comisia consideră că sectorul sistemelor de transport de gaze naturale este un sector de maximă importanță pentru Comunitate și, prin urmare, sunt necesare măsuri de protecție suplimentare în ceea ce privește influența țărilor terțe în scopul evitării oricăror amenințări la adresa ordinii publice comunitare, a siguranței publice și a bunăstării cetățenilor din
Uniune
.
Astfel de măsuri sunt de asemenea necesare în vederea garantării respectării regulilor cu privire la separarea efectivă.
(23)
Este necesară asigurarea independenţei operatorilor de sisteme de depozitare, în scopul îmbunătăţirii accesului terţilor la instalaţiile de depozitare, necesar, din punct de vedere tehnic şi/sau economic, pentru furnizarea unui acces eficient la sistem în vederea aprovizionării consumatorilor.
Aşadar, este indicat ca instalaţiile de depozitare să fie exploatate de către entităţi separate din punct de vedere juridic care dispun de drepturi efective de luare a deciziilor în ceea ce priveşte activele necesare pentru întreţinerea, exploatarea şi dezvoltarea acestora.
Este, de asemenea, necesară creşterea transparenţei privind capacitatea de depozitare acordată terţilor, impunând statelor membre obligaţia de a defini şi de a publica un cadru clar şi nediscriminatoriu care să stabilească regimul de reglementare corespunzător aplicabil instalaţiilor de depozitare.
(24)
Accesul nediscriminatoriu la reţelele de distribuţie determină accesul la consumatori la nivelul pieţei en detail.
Aspectele care pot implica discriminare în ceea ce priveşte accesul terţilor şi investiţiile sunt, cu toate acestea, mai puţin semnificative la nivelul distribuţiei decât la nivelul transportului, întrucât congestionarea la nivelul distribuţiei şi influenţa intereselor legate de producţie sunt, în general, mai puţin semnificative decât la nivelul transportului.
În plus, separarea funcţională a operatorilor de sisteme de distribuţie a devenit, în
conformitate cu Directiva
2003/55/CE, obligatorie doar cu începere de la 1 iulie 2007, iar efectele sale asupra pieţei interne
ar trebui
încă
să fie
evaluate.
Normele privind separarea juridică şi funcţională aplicate în prezent pot duce la o separare eficientă, cu condiţia ca acestea să fie definite mai clar, să fie puse în aplicare în mod corespunzător şi să fie monitorizate îndeaproape.
Pentru asigurarea unor condiţii de concurenţă echitabile la nivelul pieţei en detail, operatorii de sisteme de distribuţie
ar trebui
, prin urmare, monitorizaţi, în scopul de a-i împiedica să profite de integrarea lor verticală în ceea ce priveşte poziţia concurenţială pe piaţă, în special în raport cu micii consumatori casnici şi noncasnici.
(25)
Statele membre ar trebui să adopte măsuri concrete pentru a sprijini utilizarea pe scară mai largă a biogazului și a gazului obținut din biomasă, asigurându-se, în același timp, accesul nediscriminatoriu la sistemul de gaze naturale pentru producătorii acestor tipuri de gaze, cu condiția ca acest acces să fie în permanență compatibil cu normele tehnice și de securitate relevante.
(26)
Directiva 2003/55/CE a introdus obligativitatea, pentru statele membre, de a institui autorităţi
naţionale
de reglementare cu competenţe specifice.
Cu toate acestea, experienţa arată că eficacitatea reglementării este, adesea, restricţionată printr-o lipsă de independenţă a autorităţilor
naţionale
de reglementare faţă de autorităţile publice centrale, precum şi prin competenţele insuficiente de care dispun şi prin puterea limitată de decizie.
Din acest motiv, Consiliul European,
la reuniunea sa menţionată anterior
, a invitat Comisia să elaboreze propuneri legislative care să prevadă o mai bună armonizare a competenţelor autorităţilor naţionale de reglementare în domeniul energiei şi consolidarea independenţei acestora.
(27)
Autoritățile
naţionale
de reglementare ║
ar trebui
să poată lua decizii privind ansamblul aspectelor relevante legate de reglementare, pentru a asigura funcționarea corectă a pieței interne și pentru a-și asigura independența deplină față de orice alte interese
ale întreprinderilor
publice sau private.
(28)
Autoritățile
naţionale
de reglementare ║
ar trebui să fie
abilitate să pronunțe hotărâri obligatorii pentru
operatorii de rețele
, precum și să impună sancțiuni efective, proporționale și cu efect de descurajare împotriva
operatorilor de rețele
care nu își respectă obligațiile.
Autorităților de reglementare în domeniul energiei
ar trebui
să li se confere puterea de a decide, independent de aplicarea normelor în materie de concurență, cu privire la orice măsuri corespunzătoare
privind accesul la rețele
în scopul promovării unei concurențe efective, necesară unei funcționări corecte a pieței; în scopul asigurării de standarde ridicate ale serviciilor publice, în conformitate cu principiile legate de deschiderea pieței și de protecția consumatorilor vulnerabili, cât și în scopul garantării
eficacităţii
depline a măsurilor de protecție a consumatorilor.
Aceste dispoziții nu
ar trebui să aducă
atingere competențelor Comisiei cu privire la aplicarea normelor în materie de concurență, inclusiv examinarea fuziunilor care prezintă o dimensiune comunitară, și nici normelor cu privire la piața internă, cum ar fi cele referitoare la libera circulație a capitalurilor.
(29)
Autoritățile naţionale de reglementare și de pe piețele financiare ar trebui să coopereze pentru a-şi oferi reciproc posibilitatea de a avea o vedere de ansamblu asupra piețelor în cauză.
Aceste autorităţi ar trebui, de asemenea, să aibă dreptul de a obține informații relevante din partea întreprinderilor din domeniul gazelor naturale prin intermediul unor investigații adecvate și suficiente, de a soluționa litigii și de a impune sancțiuni eficace.
(30)
Investiţiile în noi infrastructuri majore
ar trebui să fie
puternic promovate, asigurându-se, în acelaşi timp, funcţionarea corectă a pieţei interne a gazelor naturale.
În scopul sporirii efectului pozitiv al proiectelor de infrastructură care beneficiază de derogare asupra concurenţei şi siguranţei aprovizionării, sunt necesare testarea interesului prezentat de acestea pe piaţă în timpul etapei de planificare a proiectului şi punerea în aplicare a normelor privind managementul congestionării.
În cazul unei infrastructuri localizate pe teritoriul mai multor state membre, cererea de derogare
ar trebui
tratată de
agenţie
, pentru a se putea ţine seama în mare măsură de implicaţiile transfrontaliere, precum şi în scopul simplificării procedurilor administrative.
În plus, având în vedere profilul excepţional de risc generat de elaborarea acestor proiecte majore de infrastructură privilegiate,
ar trebui
să fie posibilă acordarea temporară de derogări parţiale întreprinderilor de furnizare şi de producţie de la aplicarea normelor privind separarea în ceea ce priveşte proiectele în cauză.
Acest lucru
ar trebui
să se aplice, în special, din motive legate de siguranţa aprovizionării, noilor conducte de gaze naturale aflate pe teritoriul Comunităţii care transportă gaze din ţări terţe către Comunitate.
(31)
Piaţa internă a gazelor naturale suferă din pricina lipsei de lichiditate şi de transparenţă, ceea ce împiedică alocarea eficientă a resurselor, operaţiunile de acoperire în vederea limitării riscurilor şi pătrunderea de noi concurenţi pe piaţă.
Încrederea în piaţă, lichiditatea acesteia, cât şi numărul de participanţi pe piaţă
ar trebui
să crească, fiind necesară în acest scop consolidarea supravegherii reglementare asupra întreprinderilor active în sectorul furnizării de gaze naturale.
Aceste cerinţe nu aduc atingere şi sunt compatibile cu legislaţia comunitară în materie de pieţe financiare.
Autorităţile
naţionale
de reglementare şi autorităţile de reglementare în domeniul pieţelor financiare
ar trebui
să coopereze pentru a permite o vedere de ansamblu a fiecăruia dintre aceste organisme asupra pieţelor în cauză.
(32)
Rigiditățile structurale ale pieței gazelor naturale, provocate de concentrarea furnizorilor, contractele pe termen lung care stau la baza furnizărilor, precum și lipsa de lichidități în aval, generează structuri de tarifare opace.
Pentru a face structura costurilor mai clară, este nevoie de mai multă transparență în ceea ce privește formarea prețurilor și, prin urmare, obligația de comercializare ar trebui să fie imperativă.
▌
(33)
Obligaţiile de serviciu public şi standardele comune minime care rezultă din acestea
ar trebui să fie
mai bine consolidate pentru a se garanta faptul că toţi consumatorii pot beneficia de concurenţă.
Un aspect esenţial în ceea ce priveşte aprovizionarea consumatorilor îl reprezintă accesul la datele privind consumul, consumatorii trebuind să aibă acces la aceste date, astfel încât să poată invita concurenţii să le prezinte o ofertă pe baza acestora.
Consumatorii
ar trebui
, de asemenea, să aibă dreptul de a fi informaţi în mod corespunzător cu privire la consumul de energie.
Informaţiile privind costurile energiei, furnizate în mod regulat, îi stimulează să economisească energie, deoarece le oferă un feedback direct referitor la efectele pe care investiţiile le-au avut asupra eficienţei energetice şi asupra schimbărilor obiceiurilor de consum.
(34)
Obligațiile de serviciu public și standardele comune minime care rezultă din acestea ar trebui să fie mai bine consolidate pentru a se garanta faptul că serviciile de gaze naturale sunt accesibile publicului și întreprinderilor mici și mijlocii.
(35)
Statele membre ar trebui să asigure instalarea de contoare inteligente, astfel cum se prevede în Directiva 2006/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind eficiența energetică la utilizatorii finali și serviciile energetice
JO L 114, 27.
4.2006, p.
64.
pentru a oferi consumatorilor informații exacte privind consumul de energie și pentru a asigura eficiența la utilizatorii finali.
(36)
Consumatorii ar trebui să constituie preocuparea principală a acestei directive.
Actualele drepturi ale consumatorilor ar trebui să fie consolidate și garantate și ar trebui să includă o mai mare transparență și o mai bună reprezentare a intereselor lor.
Protecția consumatorului înseamnă faptul că toți clienții ar trebui să beneficieze de o piață competitivă.
Drepturile consumatorilor ar trebui să fie consolidate de către autoritățile naționale de reglementare prin crearea unui sistem de stimulente și prin impunerea unor sancțiuni pentru întreprinderile care nu respectă normele privind protecția consumatorilor și concurența.
(37)
Consumatorii ar trebui să aibă la dispoziție informații clare și inteligibile cu privire la drepturile lor în raport cu sectorul energetic.
Ca urmare a comunicării Comisiei din 5 iulie 2007, intitulată "Către o Cartă europeană a drepturilor consumatorilor de energie", Comisia ar trebui să prezinte, după consultarea părților implicate, inclusiv a autorităților naționale de reglementare, a organizațiilor de protecție a consumatorilor și a partenerilor sociali, o cartă accesibilă și ușor de utilizat, care să cuprindă drepturile consumatorilor de energie, existente deja în legislația comunitară, inclusiv în această directivă.
Furnizorii de energie ar trebui să se asigure că toți consumatorii primesc un exemplar din această cartă și că aceasta este disponibilă publicului.
(38)
În scopul de a contribui la siguranța aprovizionării,
statele membre ar trebui să coopereze strâns,
menținând totodată spiritul de solidaritate, în special în eventualitatea unei crize în furnizarea de energie.
În acest scop, Directiva Consiliului 2004/67/CE din 26 aprilie 2004 privind măsurile de garantare a securității aprovizionării cu gaz natural
JO L 127, 29.4.2004, p.
92.
ar trebui să servească drept bază.
(39)
În vederea instituirii unei piețe interne a gazelor naturale, statele membre
ar trebui
să promoveze integrarea piețelor lor naționale și cooperarea între operatorii de rețele la nivel european și regional.
Inițiativele de integrare regională reprezintă un pas intermediar esențial în atingerea obiectivului final de integrare a piețelor interne ale energiei.
Nivelul regional contribuie la accelerarea procesului de integrare oferindu-le posibilitatea actorilor implicați, în special statelor membre, autorităților naționale de reglementare și operatorilor de sisteme de transport, să coopereze cu privire la probleme specifice.
(40)
Dezvoltarea unei rețele de gazoducte cu adevărat paneuropene ar trebui să reprezinte unul dintre obiectivele principale ale prezentei directive iar aspectele legate de reglementare cu privire la interconectarea transfrontalieră și piețele regionale ar trebui să intre, aşadar, în sfera de competență a agenției.
(41)
Autorităţile de reglementare
ar trebui
să furnizeze informaţii către piaţă, pentru a permite Comisiei să îşi exercite rolul de a urmări şi monitoriza piaţa
internă
a gazelor naturale şi evoluţia acesteia pe termen scurt, mediu şi lung, inclusiv aspecte precum cererea şi oferta, infrastructurile de transport şi distribuţie, comerţul transfrontalier, investiţiile, preţurile angro şi en detail, lichiditatea pieţei, îmbunătăţirile în materie de eficienţă şi de protecţie a mediului.
(42)
Deoarece obiectivul prezentei directive
, şi anume crearea unei pieţe interne a gazelor naturale pe deplin operaţională, nu
poate
fi
realizat
în mod satisfăcător de
către
statele membre,
şi, având în vedere amploarea
şi
efectele
acţiunii
║
,
poate fi realizat mai bine
la nivelul Comunităţii, aceasta poate adopta
măsuri
propuse în conformitate cu principiul subsidiarităţii,
astfel cum este
prevăzut la articolul 5 din tratat.
În conformitate cu principiul proporţionalităţii,
astfel cum este enunţat în respectivul articol
, prezenta directivă nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea
acestui obiectiv
.
(43)
Statele membre ar trebui să ia în considerare, împreună cu partenerii sociali în cauză, implicațiile modificării Directivei 2003/55/CE, în special diferitele modele, pentru a asigura independenţa operatorilor de sisteme de transport, în ceea ce privește locul de muncă, condiții de muncă și informații, drepturi de consultare și participare pentru lucrători, cu scopul de a reduce consecințele negative.
(44)
Regulamentul (CE) nr.
1775/2005 al Parlamentului European şi al Consiliului din 28 septembrie 2005 privind condițiile de acces la rețelele pentru transportul gazelor naturale JO L 289, 3.11.2005, p.
1.
oferă Comisiei posibilitatea de a adopta linii directoare în scopul atingerii gradului necesar de armonizare.
Aceste orientări, care devin astfel măsuri obligatorii de punere în aplicare, reprezintă un instrument util care poate fi adaptat rapid atunci când este necesar.
(45)
Directiva 2003/55/CE prevede că anumite măsuri trebuie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE din 28 iunie 1999 a Consiliului de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei JO L 184, 17.7.1999, p.
23. ║
.
(46)
Decizia 1999/468/CE a fost modificată prin Decizia 2006/512/CE
a Consiliului
JO L 200, 22.7.2006, p.
11.
, care a introdus o procedură de reglementare cu control
pentru măsurile
cu un
domeniu
general de
aplicare destinate să modifice
elemente neesenţiale ale unui act de bază adoptat în conformitate cu procedura
menţionată
la articolul 251 din tratat,
printre altele
prin ║completarea
acestuia cu
noi elemente neesenţiale.
▌
(47)
Directiva 2003/55/CE
ar trebui
modificată în consecinţă,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Modificări la Directiva 2003/55/CE
Directiva 2003/55/CE se modifică după cum urmează:
1
.
Articolul 1 alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
(2)
Normele stabilite de prezenta directivă pentru gaze naturale, inclusiv gaze naturale lichefiate (GNL), se aplică într-un mod nediscriminatoriu și biogazului și gazului obținut din biomasă sau altor tipuri de gaze, în măsura în care este posibil din punct de vedere tehnic ca acestea să fie injectate și transportate în deplină siguranță prin rețeaua de gaze naturale.
2
.
Articolul 2 se modifică după cum urmează:
a)
punctul 3 se înlocuiește cu următorul text:
3.
3
.
"transport" înseamnă transportul gazelor naturale printr-o rețea constituită din gazoducte de înaltă presiune, alta decât rețeaua de gazoducte în amonte sau decât acea parte din gazoductele de înaltă presiune care este folosită în principal pentru distribuția de gaze naturale la nivel local, în vederea furnizării către clienți, dar neincluzând aprovizionarea;
b)
punctul 9 se înlocuiește cu următorul text:
9.
9
.
"instalație de depozitare" înseamnă o instalație utilizată pentru depozitarea gazelor naturale și care este deținută și/sau exploatată de o întreprindere din sectorul gazelor naturale, incluzând partea instalațiilor GNL utilizate pentru depozitare, dar excluzând partea utilizată exclusiv pentru activitățile de producție, precum și instalațiile rezervate exclusiv pentru operatorii rețelei de transport în vederea desfășurării activităților lor;
c)
punctul 14 se înlocuiește cu următorul text:
14.
14
.
"servicii auxiliare" înseamnă toate serviciile necesare pentru accesul la o rețea de transport și/sau distribuție și/sau la o instalație GNL și/sau de depozitare și pentru exploatarea acestora, inclusiv dispozitive de echilibrare a sarcinilor, de amestecare și de injectare a gazelor inerte, dar excluzând instalațiile rezervate exclusiv pentru operatorii sistemului de transport în vederea exercitării funcțiilor acesteia;
d)
punctul 17 se înlocuiește cu următorul text:
17.
17
.
"conductă de interconectare" înseamnă o conductă de transport a gazelor pe distanțe mari care traversează sau trece peste o frontieră dintre două state membre pentru scopul principal al conectării rețelelor naționale de transport ale acestor state;
e)
punctul 20 se modifică după cum urmează:
20.
"întreprindere integrată pe verticală" înseamnă o întreprindere din domeniul gazelor naturale sau un grup de întreprinderi din domeniul gazelor naturale în care aceeaşi persoană sau aceleaşi persoane este (sunt) împuternicită (împuternicite), direct sau indirect, să exercite controlul în sensul articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.
139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi
(Regulamentul CE privind concentrările economice)
* şi care desfăşoară cel puţin una din activităţile de transport, distribuţie, GNL sau depozitare şi cel puţin una din activităţile de producţie sau furnizare de gaze naturale;
___________________________
* JO L
24, 29.1.2004, p.
1.
(f)
Se adaugă
următoarele puncte
:
34.
"contract de furnizare de gaze naturale" înseamnă un contract de furnizare de gaze, dar care nu cuprinde un derivat din domeniul gazelor naturale;
35.
"derivat din domeniul gazelor naturale" înseamnă un instrument financiar menţionat în una din secţiunile C5, C6 sau C7 din anexa I la Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind pieţele instrumentelor financiare*, care are legătură cu gazele naturale;
36.
"control" înseamnă orice drepturi, contracte sau alte mijloace care conferă, separat sau în combinaţie, ţinând cont de circumstanţele de fapt sau de drept implicate, posibilitatea exercitării unei influenţe decisive asupra unei întreprinderi, în special prin:
a)
dreptul de proprietate sau dreptul de folosinţă integrală sau parțială asupra activelor unei întreprinderi;
b)
drepturi sau contracte care conferă o influență decisivă asupra structurii, voturilor sau deciziilor organelor unei întreprinderi.║
Pentru a se evita orice dubiu, deținerea unui contract de transport pe termen
lung
de către o întreprindere cu interese în activități de producție sau furnizare nu implică în sine controlul unui sistem de transport.
37.
37
.
"piață izolată" înseamnă un stat membru fără interconectare la sistemele de
transport
naționale ale altui stat membru și/sau a cărui aprovizionare cu gaze este controlată de o persoană sau de persoane dintr-o țară terță;
38
.
"proiect de interes european" înseamnă un proiect de infrastructură de gaze care are ca rezultat punerea la dispoziția Comunității a noi resurse de gaze și o mai mare diversificare a aprovizionării cu gaze în mai multe state membre;
39.
39
.
"concurență echitabilă și nedenaturată pe o piață deschisă" înseamnă oportunități comune și acces egal pentru toți furnizorii din Uniunea Europeană, responsabilitatea în acest sens revenind statelor membre, autorităţilor naţionale de reglementare şi Agenției pentru cooperarea autorităţilor de reglementare din domeniul energiei ("agenția") instituită prin Regulamentul
(
CE) nr. .../2008 al Parlamentului European şi al Consiliului din … [de instituire a unei Agenții pentru cooperarea autorităților de reglementare din domeniul energiei]
**
.
40.
40
.
"sărăcie energetică" înseamnă situația în care persoanele dintr-o gospodărie nu își permit să-și încălzească locuința la un standard acceptabil, bazat pe nivelurile recomandate de Organizația Mondială a Sănătății;
41.
41
.
"preț accesibil" înseamnă un preț definit de statele membre la nivel național, după consultarea autorităților naționale de reglementare, a partenerilor sociali și a părților interesate, ținând cont de definiția sărăciei energetice, prevăzută la punctul 40;
42.
42
.
"platformă industrială" înseamnă o zonă geografică aflată în proprietate privată, cu o rețea de gaze naturale gestionată de o întreprindere conectată la rețeaua de transport sau de distribuție:
a)
care alimentează în principal activitățile industriale ale operatorului de rețea sau ale întreprinderilor conexe sau
b)
care alimentează un număr limitat de consumatori industriali sau consumatori care au legătură cu activitățile industriale desfășurate pe platforma industrială;
_________________
*
JO L 145, 30.4.2004, p.
1.
**
JO L
...
3
.
Articolul 3 se modifică după cum urmează:
a)
alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
Luând pe deplin în considerare dispozițiile pertinente ale tratatului, în special articolul 86, statele membre pot impune întreprinderilor din sectorul gazelor naturale, în interesul economic general, obligații de serviciu public care pot fi legate de securitate, inclusiv de securitatea aprovizionării, regularitatea și calitatea, precum și protecția mediului, inclusiv eficiența energetică și protecţia mediului
.
(b)
Alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
(3)
Statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru protecția consumatorilor finali, şi se asigură, în special, că există măsuri de siguranţă adecvate pentru protecţia consumatorilor vulnerabili, inclusiv interzicerea debranșării pensionarilor și a persoanelor cu dizabilități în timpul iernii.
În acest context, statele membre recunosc sărăcia energetică și definesc consumatorii vulnerabili.
Statele membre garantează că drepturile și obligațiile în ceea ce privește consumatorii vulnerabili sunt aplicate și, în special, iau măsuri pentru a proteja consumatorii finali din regiunile îndepărtate.
Acestea asigură un nivel ridicat de protecție a consumatorilor, în special în ceea ce privește transparența termenilor și a condițiilor contractuale, a informațiilor generale și a mecanismelor de soluționare a litigiilor.
Statele membre garantează dreptul consumatorului eligibil de a-și schimba efectiv și cu ușurință furnizorul.
Cel puțin în ceea ce privește consumatorii casnici, aceste măsuri le includ pe cele menţionate la anexa A.
(c)
Se introduc următoarele alineate după alineatul (3)
:
Statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a combate sărăcia energetică în planurile lor de acțiune naționale, pentru a garanta că numărul de persoane afectate de sărăcia energetică se diminuează în termeni reali și comunică măsurile respective Comisiei.
Fiecare stat membru are responsabilitatea de a furniza, în conformitate cu principiul subsidiarității, o definiție a sărăciei energetice la nivel național, după consultarea cu autoritățile naţionale de reglementare și cu părțile implicate, în baza articolului 2 punctul 40.
Aceste măsuri pot include beneficii în sistemele de asigurare socială, sprijin pentru ameliorări ale eficienței energetice și pentru producția de energie la cele mai scăzute prețuri posibile și nu împiedică deschiderea pieței prevăzută la articolul 23.
Comisia oferă asistență pentru a monitoriza impactul acestor măsuri asupra sărăciei energetice și asupra funcționării pieței.
(3b)
Statele membre garantează că toți consumatorii au dreptul de a-și procura gazele de la orice furnizor, cu condiția ca acesta din urmă să fie de acord, indiferent de statul membru în care furnizorul este autorizat în acest sens sau deţine orice altă aprobare echivalentă.
În această privință, statele membre iau toate măsurile necesare pentru a asigura că întreprinderile care sunt recunoscute ca furnizori în alt stat membru pot furniza gaze cetățenilor din statul lor fără a trebui să se conformeze altor condiții suplimentare.
(d)
Alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
(4)
Statele membre iau măsurile care se impun pentru atingerea obiectivelor de coeziune economică și socială, în scopul reducerii costului gazelor pentru consumatorii casnici cu venituri reduse și al garantării unor condiţii identice pentru persoanele care locuiesc în zone îndepărtate, precum și pentru atingerea obiectivelor de protecție a mediului.
Aceste măsuri includ eficiență energetică/gestionarea cereri, măsuri și mijloace de combatere a schimbărilor climatice, și de securitate a aprovizionării, și pot, de asemenea, include, în special, stimulente economice adecvate, utilizând, după caz, toate instrumentele naționale și comunitare existente, pentru întreținerea și construirea infrastructurilor de rețea necesare, în special capacitatea de interconectare.
(e)
Se introduc următoarele alineate după alineatul (4)
:
(4a)
Pentru a promova eficiența energetică, autoritățile naționale de reglementare împuternicesc întreprinderile de gaze naturale să introducă formule de stabilire a prețurilor, care se majorează în cazul unor niveluri mai ridicate de consum, și garantează participarea activă a consumatorilor și a operatorilor de sisteme de distribuție prin sprijinirea introducerii de măsuri pentru optimizarea utilizării gazelor, în special în orele de vârf.
Aceste formule de stabilire a prețurilor, combinate cu introducerea de contoare și rețele inteligente, încurajează comportamentul înclinat spre eficiența energetică și cele mai scăzute costuri posibile pentru consumatorii casnici, în special în cazul consumatorilor casnici afectați de sărăcia energetică.
(4b)
Statele membre înființează puncte unice de informare pentru a garanta că toți consumatorii au acces la toate informațiile necesare cu privire la drepturile lor, la legislația în vigoare și la căile de atac de care dispun în caz de litigiu.
(f)
Se introduce următorul alineat după alineatul (5)
:
(5a)
Punerea în aplicare a prezentei directive nu are consecințe negative pentru angajarea, condițiile de muncă și informațiile, drepturile de consultare și participare pentru lucrătorii în cauză.
Statele membre consultă partenerii sociali în cauză în ceea ce privește punerea în aplicare a oricăror amendamente la prezenta directivă pentru a reduce consecințele negative.
Comisia prezintă un raport comisiilor sectoriale de dialog social pentru gaze și electricitate în privința consultărilor și măsurilor luate.
4
.
La articolul 4, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
2.
"(2) Atunci când statele membre dețin un sistem de autorizare, acestea stabilesc criterii obiective și nediscriminatorii care trebuie îndeplinite de o întreprindere ce solicită autorizație pentru construirea și/sau exploatarea instalațiilor de gaze naturale sau care solicită o autorizație pentru furnizarea de gaze naturale.
Statele membre nu au în nici un caz dreptul să facă obținerea autorizației dependentă de criterii care conferă puteri discreționare autorităților competente.
Criteriile și procedurile nediscriminatorii privind acordarea de autorizații trebuie făcute publice.
Statele membre asigură că procedurile de obținere a autorizației pentru amplasamente, gazoducte și echipamente asociate iau în considerare importanța proiectului pentru piața internă a gazelor naturale."
5.
Următoarele articole se introduc după articolul 5:
Articolul 5a
Solidaritatea regională
(1)
În vederea garantării siguranței aprovizionării pe piața internă a gazelor naturale, statele membre cooperează în sensul promovării solidarității regionale și bilaterale
fără a impune sarcini disproporționate participanților de pe piață
.
(2)
Cooperarea se referă la situaţii care au ca rezultat sau care ar putea avea ca rezultat o disfuncţionalitate, pe termen scurt, în ceea ce priveşte aprovizionarea cu gaze naturale a unui stat membru.
Cooperarea include:
a)
coordonarea măsurilor naţionale de urgenţă menţionate la articolul 8 din Directiva 2004/67/CE;
b)
identificarea şi, dacă este cazul, dezvoltarea sau modernizarea interconectărilor de energie electrică şi gaze naturale;
c)
condiţiile şi modalităţile practice de acordare a asistenţei reciproce.
(3)
Comisia
, celelalte state membre și participanții de pe piață sunt informați
permanent cu privire la această cooperare.
▌
Articolul 5b
Promovarea cooperării regionale
(1)
Autoritățile naţionale de reglementare
cooperează ║ în vederea
armonizării organizării piețelor și
integrării piețelor lor naționale cel puțin la
un nivel regional, ca un prim pas către liberalizarea totală a pieței interne în sectorul gazelor naturale
.
Autoritățile naționale de reglementare
promovează, în special, cooperarea operatorilor de rețea la nivel regional și
facilitează integrarea acestora la nivel regional, în vederea creării unei piețe interne competitive, încurajând armonizarea
cadrului lor juridic
,
de reglementare
și tehnic și, mai presus de toate, integrând insulele de gaze existente încă în prezent în Uniunea Europeană
.
Statele membre promovează, de asemenea, cooperarea autorităților naționale de reglementare la nivel transfrontalier și regional
.
(2)
Agenția cooperează cu autoritățile naționale de reglementare și cu operatorii de sisteme de transport în conformitate cu capitolele III și IV pentru a asigura convergența cadrelor de reglementare între regiuni, în vederea creării unei piețe interne competitive.
În cazul în care agenția apreciază că sunt necesare norme obligatorii privind o astfel de cooperare, aceasta face recomandările corespunzătoare.
Agenția este considerată ca fiind autoritatea competentă privind domeniile menționate la articolul 24d pentru piețele regionale.
6
.
Articolul 7 se înlocuieşte
cu următorul text
:
Articolul 7
Separarea sistemelor de transport şi a operatorilor de sisteme de transport
(1)
Statele membre se asigură că de la ...*:
a)
toate întreprinderile care deţin sisteme de transport acţionează ca operatori de sisteme de transport;
b)
aceeași persoană sau aceleași persoane nu este (sunt) abilitată (abilitate)
, fie individual, fie în comun
:
i)
să exercite, direct sau indirect, controlul asupra unei întreprinderi care desfășoară oricare dintre activitățile de producție sau de furnizare și să exercite, direct sau indirect, controlul sau să aibă în același timp vreun interes ori să exercite vreun drept asupra unui operator de sistem de transport ▌sau
ii)
să exercite, direct sau indirect, controlul asupra unui operator de sistem de transport ▌și să exercite, direct sau indirect, controlul sau să aibă în același timp vreun interes ori să exercite vreun drept asupra unei întreprinderi care desfășoară oricare dintre activitățile de producție sau de furnizare;
c)
aceeași persoană sau aceleași persoane nu este (sunt) abilitată (abilitate) să numească membri în consiliul de supraveghere, consiliul de administrație sau alte organe care reprezintă întreprinderea din punct de vedere juridic în cazul unui operator de sistem de transport ▌și, în același timp, să exercite, direct sau indirect, controlul ori să aibă vreun interes ori să exercite vreun drept asupra unei întreprinderi care desfășoară oricare dintre activitățile de producție sau de furnizare;
d)
aceeaşi persoană este abilitată să fie membru în consiliul de supraveghere, consiliul de administraţie sau alte organe care reprezintă întreprinderea din punct de vedere juridic, simultan atât în cazul întreprinderii care desfăşoară oricare dintre activităţile de producţie sau de furnizare, cât şi în cazul unui operator de sistem de transport sau al unui sistem de transport;
e)
aceeași persoană sau aceleași persoane nu este (sunt) abilitată (abilitate) să exploateze sistemul de transport prin intermediul unui contract de administrare sau să exercite influențe în orice alt mod care nu presupune calitatea de proprietar și să exercite, direct sau indirect, controlul sau să dețină vreo participație ori să exercite vreun drept asupra unei întreprinderi care desfășoară oricare dintre activitățile de producție sau de furnizare.
(2)
Interesele şi drepturile menţionate la alineatul (1) litera (b) cuprind, în special:
a)
proprietatea asupra unei părţi din capital sau asupra activelor întreprinderii
;
b)
facultatea de a exercita drepturi de vot
;
c)
competenţa de a numi membri în consiliul de supraveghere, consiliul de administraţie sau alte organe care reprezintă întreprinderea din punct de vedere juridic
sau
d)
dreptul de a obţine dividende sau alte părţi din beneficii.
(3)
În sensul alineatului (1) litera (b), noţiunea de "întreprindere care desfăşoară oricare dintre activităţile de producţie sau de furnizare" se referă la "întreprindere care desfăşoară activităţi de producţie sau de furnizare" în sensul Directivei 2003/54/CE ║, iar termenii "operator de sistem de transport" şi "sistem de transport" se referă la "operator de reţea de transport" şi "reţea de transport" în sensul Directivei 2003/54/CE.
║
(4)
Statele membre monitorizează procesul de separare a întreprinderilor integrate pe verticală și prezintă Comisiei un raport cu privire la progresele realizate.
(5)
Statele membre pot permite derogări de la alineatul (1) literele (b) şi (c) până la ...**, cu condiţia ca operatorii de sisteme de transport să nu facă parte dintr-o întreprindere integrată pe verticală.
(6)
Obligația prevăzută la alineatul (1) litera (a) se consideră îndeplinită în cazul în care mai multe întreprinderi care dețin sisteme de transport au creat o societate administrată în comun care exercită rolul de operator al sistemelor de transport în cauză în mai multe state membre. ▌
(7)
Atunci când persoana menționată la alineatul (1) literele (b)-(e) este statul membru sau un alt organism public, se consideră că două organisme publice diferite care exercită controlul fie asupra unui operator de sistem de transport fie asupra unui sistem de transport, pe de-o parte, şi asupra unei întreprinderi care desfășoară oricare dintre activitățile de producție sau de furnizare, pe de altă parte, nu sunt considerate a fi aceeași persoană sau aceleași persoane.
(8)
Statele membre se asigură că informaţiile sensibile din punct de vedere comercial menţionate la articolul 10 alineatul (1) deţinute de un operator de sistem de transport care a făcut parte dintr-o întreprindere integrată pe verticală, precum şi de personalul acestuia, nu sunt transferate către întreprinderi care desfăşoară una dintre activităţile de producţie şi de furnizare.
(9)
În cazul în care, la
...
*** sistemul de transport face parte dintr-o întreprindere integrată pe verticală, statele membre pot decide să nu aplice alineatul (1).
În acest caz, statele membre respectă dispozițiile prevăzute la capitolul IVa.
Întreprinderile integrate pe verticală care dețin un sistem de transport nu pot fi în niciun caz împiedicate să ia măsurile necesare în vederea asigurării conformităţii cu dispoziţiile de la alineatul (1).
__________
*
Un an de la data transpunerii Directivei .../.../CE [de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale]
**
Doi ani de la data transpunerii Directivei .../.../CE [de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale]
.
***
Data intrării în vigoare a Directivei .../.../CE [ de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piaţa internă în sectorul gazelor naturale].
"
7.
Se introduc următoarele articole după articolul 7
:
Articolul 7a
Controlul asupra proprietarilor de sisteme de transport şi asupra operatorilor de sisteme de transport
(1)
Fără a aduce atingere obligaţiilor internaţionale ale Comunităţii, sistemele de transport sau operatorii de sisteme de transport nu pot fi controlaţi de nicio persoană sau persoane din ţări terţe.
(2)
Sunt permise derogări de la alineatul (1) printr-un acord încheiat între una sau mai multe țări terțe și
la care Comunitatea este parte
, al cărui scop este stabilirea unui cadru comun de investiții în sectorul energetic și deschiderea pieței energetice a unei țări terțe, inclusiv pentru întreprinderile stabilite în cadrul Uniunii Europene
.
Articolul 7b
Desemnarea şi certificarea operatorilor de sisteme de transport
(1)
Întreprinderile care deţin un sistem de transport şi care au fost certificate, în temeiul procedurii de certificare de mai jos, de către autoritatea naţională de reglementare ca îndeplinind dispoziţiile articolului 7 alineatul (1) şi ale articolului 7a sunt aprobate şi desemnate ca operatori de sisteme de transport de către statele membre.
Desemnarea operatorilor de sisteme de transport se notifică Comisiei Europene şi se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(2)
Fără a aduce atingere obligaţiilor internaţionale ale Comunităţii, în cazurile în care proprietarul unui sistem de transport sau operatorul unui sistem de transport controlat de către o persoană sau de către persoane din ţări terţe, în temeiul articolului 7a, solicită certificare, aceasta se refuză dacă proprietarul sistemului de transport sau operatorul sistemului de transport nu demonstrează că nu există nicio posibilitate de influenţare a entităţii în cauză, cu încălcarea dispoziţiilor articolului 7 alineatul (1), în mod direct sau indirect, de către un operator activ în producţia sau furnizarea de gaze naturale sau de electricitate sau de către o ţară terţă.
(3)
Operatorii de sisteme de transport notifică autorităţii
naţionale
de reglementare orice tranzacţie preconizată care poate necesita o reevaluare a respectării, de către aceştia, a dispoziţiilor
articolului
7 alineatul (1) sau
ale articolului
7a.
(4)
Autorităţile
naţionale
de reglementare monitorizează continuitatea respectării dispoziţiilor
articolului
7 alineatul (1) sau
ale articolului
7a de către operatorii de sisteme de transport.
Acestea deschid o procedură de certificare în scopul garantării acestei respectări:
a)
în urma notificării efectuate de către operatorii de sisteme de transport în temeiul alineatului (3);
b)
din proprie iniţiativă, atunci când au luat la cunoştinţă despre faptul că o modificare planificată a drepturilor sau a influenţei asupra proprietarilor de sisteme de transport sau a operatorilor de sisteme de transport poate duce la încălcarea dispoziţiilor prevăzute la articolul 7 alineatul (1) şi
la articolul
7a sau în cazul în care au motive să considere că s-ar fi produs o asemenea încălcare; sau
c)
la cererea motivată a Comisiei.
(5)
Autorităţile
naţionale
de reglementare adoptă o decizie cu privire la certificarea unui operator de sistem de transport în termen de patru luni de la data notificării de către acesta sau de la data solicitării din partea Comisiei. ║ Certificarea se consideră acordată
în situaţia în care autorităţile naţionale de reglementare nu adoptă o decizie în perioada respectivă
.
Decizia explicită sau tacită a autorităţii
naţionale
de reglementare poate deveni efectivă numai după încheierea procedurii prevăzute la alineatele (6)–(9) şi numai în cazul în care Comisia nu ridică obiecţii.
(6)
Decizia explicită sau tacită cu privire la certificarea unui operator de sistem de transport se notifică fără întârziere Comisiei de către autoritatea
naţională
de reglementare, împreună cu toate informaţiile pertinente aferente.
(7)
Comisia examinează notificarea imediat după primire.
În termen de două luni de la primirea notificării, în cazul în care consideră că decizia autorităţii de reglementare dă naştere la îndoieli majore cu privire la compatibilitatea cu
articolul
7 alineatul (1),
articolul
7a sau
articolul
7b alineatul (2), Comisia decide iniţierea procedurilor.
Într-o astfel de situaţie, Comisia invită autoritatea
naţională
de reglementare şi operatorul sistemului de transport să îşi prezinte observaţiile.
Termenul de două luni poate fi prelungit cu încă două luni în cazul în care Comisia are nevoie de informaţii suplimentare.
Acest termen suplimentar începe să curgă de la primirea informaţiilor complete.
(8)
În cazul în care decide iniţierea procedurilor, în termen de ║ patru luni de la data acestei decizii, Comisia ia o decizie finală:
a)
de a nu ridica obiecţii împotriva deciziei autorităţii de reglementare
sau
b)
de a solicita autorităţii
naţionale
de reglementare în cauză să îşi modifice sau să îşi retragă decizia, în cazul în care consideră că
articolul
7 alineatul (1),
articolul
7a şi
articolul
7b alineatul (2) nu au fost respectate.
(9)
În cazul în care Comisia nu a luat decizia de a iniţia procedurile sau nu a luat nicio decizie finală în cadrul termenului prevăzut la alineatele (7) şi, respectiv, (8), se consideră că nu au fost ridicate obiecţii împotriva deciziei autorităţii
naţionale
de reglementare.
(10)
Autoritatea
naţională
de reglementare se conformează deciziei Comisiei de modificare sau de retragere a deciziei de certificare în termen de patru săptămâni şi informează Comisia în consecinţă.
(11)
Autorităţile
naţionale
de reglementare şi Comisia pot solicita operatorilor de sisteme de transport şi întreprinderilor care desfăşoară oricare dintre activităţile de producţie sau de furnizare orice informaţii relevante în vederea îndeplinirii sarcinilor prevăzute la prezentul articol.
(12)
Autorităţile
naţionale
de reglementare şi Comisia păstrează confidenţialitatea informaţiilor sensibile din punct de vedere comercial.
▌
(13)
Procedurile prevăzute la prezentul articol, şi în special limitările stabilite la alineatul (2), nu se aplică gazoductelor din amonte al căror unic obiectiv este conectarea directă a rețelelor țărilor de origine a aprovizionării cu gaze la un punct de ancoraj pe teritoriul Comunității, și nici lucrărilor de modernizare a acestora.
Articolul 7c
Desemnarea operatorilor sistemelor de depozitare şi de GNL
Statele membre desemnează sau solicită întreprinderilor din sectorul gazelor naturale care deţin instalaţii de depozitare sau GNL să desemneze, pentru o perioadă ce urmează să fie stabilită de statele membre luând în considerare eficienţa şi echilibrul economic, unul sau mai mulţi operatori ai sistemelor.
8
.
Articolul 8 alineatul (1) litera (a) se înlocuieşte după cum urmează:
(a)
Alineatul (1) se modifică după cum urmează:
i)
punctul (a) se înlocuieşte după cum urmează
:
a)
exploatează, întrețin și dezvoltă, în condiții economice, instalații de transport, depozitare și/sau de GNL sigure, fiabile și eficiente
, în vederea asigurării unei piețe deschise pentru noii operatori,
acordând atenția cuvenită protecției mediului ▌.
ii)
următorul punct se introduce după punctul (b):
(ba)
pune bazele unei capacități suficiente de interconectare în cadrul infrastructurii de transport, pentru a îndeplini toate condițiile referitoare la capacitate, facilitează eficiența de ansamblu a pieței și îndeplinește criteriile de securitate a furnizării gazului.
(b)
Alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
(3)
Statele membre, prin intermediul autorităților naționale de reglementare respective, pot obliga operatorii rețelei de transport să respecte cerințele minime pentru întreținerea și dezvoltarea rețelei de transport, inclusiv capacitatea de interconectare.
Autorităților naționale de reglementare ar trebui să li se acorde competenţe mai largi în vederea asigurării protecției consumatorilor în cadrul Uniunii Europene.
(c)
Se adaugă următorul alineat:
(4a)
În cursul executării sarcinilor ce le revin, operatorii de sisteme de transport țin seama de codurile adoptate de Rețeaua europeană a operatorilor de sisteme de transport de gaze.
9
.
Articolul 9 se elimină.
▌
10
.
Articolul 10
se înlocuieşte cu următorul text
:
Articolul 10
Obligaţia de confidenţialitate impusă proprietarilor de sisteme de transport şi operatorilor de sisteme de transport
(1)
Fără a aduce atingere articolului 16 sau oricărei alte obligaţii legale în materie de divulgare de informaţii, toţi operatorii de sisteme de transport, depozitare şi/sau GNL, precum şi proprietarii de sisteme de transport păstrează confidenţialitatea informaţiilor sensibile din punct de vedere comercial pe care le-au obţinut în cadrul îndeplinirii sarcinilor lor şi împiedică divulgarea discriminatorie de informaţii legate de propriile activităţi care ar putea induce un avantaj economic şi în special, nu divulgă nicio informaţie sensibilă din punct de vedere comercial către partea rămasă din întreprinderea integrată pe verticală, decât în situaţia în care acest lucru este necesar în vederea încheierii unei tranzacţii comerciale.
În scopul asigurării respectării depline a regulilor privind separarea informaţiilor, este necesar să se garanteze că proprietarul sistemului de transport şi partea rămasă din întreprinderea integrată pe verticală nu utilizează servicii comune, cu excepţia serviciilor pur administrative sau a serviciilor informatice (de exemplu, că nu utilizează un serviciu juridic comun).
(2)
În contextul vânzării sau achiziţionării de gaze naturale prin întreprinderi conexe, operatorii de sisteme de transport, depozitare şi/sau GNL nu abuzează de informaţiile considerate sensibile din punct de vedere comercial, obţinute de la terţi în contextul asigurării sau negocierii accesului la sistem.║
(3)
Informațiile sensibile din punct de vedere comercial se stabilesc cu ajutorul unor criterii obiective și transparente.
11
.
Articolul 12 se modifică după cum urmează
:
a)
alineatul (1) se înlocuieşte cu următorul text:
(1)
Fiecare operator al rețelei de distribuție este responsabil de asigurarea capacității pe termen lung a rețelei de a satisface cereri rezonabile de distribuire a gazelor naturale, precum și de exploatarea, întreținerea și dezvoltarea în condiții acceptabile din punct de vedere economic a unei rețele de distribuție sigure, fiabile și eficiente în zona pe care o acoperă, acordând atenția cuvenită protecției mediului și promovării eficienței energetice.
(b)
Alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
(4)
Operatorul rețelei de distribuție furnizează utilizatorilor rețelei informațiile de care au nevoie pentru un acces eficient la rețea și utilizarea acesteia.
(c)
Următoarele alineate se introduc după alineatul (4)
:
(4a)
Operatorul de sistem de distribuție prezintă autorității de reglementare corespunzătoare, până la
...
*
, o propunere care cuprinde o descriere a sistemelor adecvate de informare și comunicare ce urmează a fi realizate în vederea furnizării informațiilor menționate la alineatul (4).
Această propunere facilitează, printre altele, utilizarea contoarelor electronice bidirecționale, care se instalează la toți consumatorii până la
...
**
participarea activă a clienților finali și a producătorilor care utilizează gazele distribuite pentru exploatarea sistemului, precum și fluxul de informații în timp real între operatorii de sisteme de transport și de distribuție, în scopul optimizării utilizării tuturor resurselor disponibile aferente producției, rețelelor și cererii.
(4b)
Până la
...
***
, autoritățile naționale de reglementare aprobă sau resping propunerile menționate la alineatul (4a).
Autoritățile naționale de reglementare garantează interoperabilitatea integrală a sistemelor de informare și comunicare ce urmează a fi realizate.
În acest scop, ele pot emite orientări și pot solicita modificări ale propunerilor menționate la alineatul (4a).
(4c)
Înainte de a-i comunica operatorului de sistem de distribuție decizia sa cu privire la propunerea menționată la alineatul (4a), autoritatea națională de reglementare informează cu privire la aceasta agenția sau, dacă aceasta nu și-a început încă activitatea, Comisia.
Agenția sau Comisia garantează că sistemele de informare și comunicare ce urmează a fi realizate facilitează dezvoltarea pieței interne a gazelor naturale și nu creează noi bariere tehnice.
_____________
*
Un an de la data intrării în vigoare a Directivei .../.../CE [de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale]
.
**
Zece ani de la data intrării în vigoare a Directivei .../.../CE [de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale]
.
***
Doi ani de la data intrării în vigoare a Directivei .../.../CE [de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale].
12
.
Se introduc următoarele capitole după Capitolul IV
:
CAPITOLUL IVa
Operatorii de transport independenți
Articolul 12a
Domeniul de aplicare
Dispozițiile cuprinse în prezentul capitol se aplică atunci când un stat membru decide să nu aplice articolul 7 alineatul (1) în temeiul articolului 7 alineatul (7)
Articolul 12b
Active, echipamente, personal și identitate
(1)
Operatorii de sisteme de transport dispun de toate resursele umane, fizice și financiare necesare pentru îndeplinirea obligațiilor care le revin în temeiul prezentei directive și pentru desfășurarea activității de transport de gaze, cu următoarele condiții:
a)
activele necesare pentru activitatea de transport de gaze, inclusiv rețeaua de transport, sunt deținute de operatorul de sisteme de transport;
b)
personalul necesar pentru activitatea de transport de gaze, inclusiv pentru îndeplinirea tuturor sarcinilor administrative, este angajat de operatorul de sisteme de transport;
c)
sunt interzise detașarea de personal și prestarea de servicii în favoarea sau din partea oricărei alte părți a întreprinderii integrate pe verticală;
d)
resursele financiare corespunzătoare, destinate finanțării viitoarelor proiecte de investiții și/sau înlocuirii activelor existente, sunt puse la dispoziție, în special de către întreprinderea integrată pe verticală, în urma unei solicitări corespunzătoare din partea operatorului de sisteme de transport în cadrul planului financiar anual menționat la articolul 12f;
e)
operatorii de sisteme de transport nu recurg la aceiași prestatori de servicii sau consultanți externi ca și cei angajați de întreprinderea integrată pe verticală și nu utilizează aceleași sisteme sau echipamente de tehnologia informației, aceleași spații fizice și aceleași sisteme de acces securizat.
(2)
Activitatea de transport de gaze cuprinde cel puțin următoarele activități, pe lângă cele enumerate la articolul 8:
a)
reprezentarea operatorului de sisteme de transport și contacte cu terții și cu autoritățile de reglementare;
b)
reprezentarea operatorului de sisteme de transport în cadrul Rețelei europene de operatori de sisteme de transport;
c)
acordarea accesului terților și gestionarea acestuia;
d)
perceperea tuturor taxelor legate de sistemul de transport, inclusiv a taxelor de acces, a celor de echilibrare pentru serviciile auxiliare de tipul prelucrării gazelor, achiziționării de servicii (costuri de echilibrare, pierderi de energie);
e)
exploatarea, întreținerea și dezvoltarea rețelei de transport;
f)
planificarea investițiilor care să asigure capacitatea pe termen lung a sistemului de a satisface cererile rezonabile și să garanteze siguranța aprovizionării;
g)
înființarea de întreprinderi comune, inclusiv cu unul sau mai mulți operatori de sisteme de transport, burse de gaze , în vederea favorizării creării de piețe regionale sau a facilitării procesului de liberalizare;
h)
toate serviciile administrative, inclusiv serviciile juridice, contabilitatea și serviciile informatice.
(3)
Operatorii de sisteme de transport sunt organizați sub forma juridică a unei societăți cu răspundere limitată, în sensul articolului 1 din Directiva 68/151/CEE.
(4)
Prin identitatea sa socială, prin modul său de a comunica, prin marca sa și prin sediul său operatorul de sisteme de transport nu se confundă cu identitatea distinctă a întreprinderii integrate pe verticală.
(5)
Situația financiară a operatorilor de sisteme de transport este verificată de un auditor diferit de cel care verifică întreprinderea integrată pe verticală sau orice parte a acesteia.
Articolul 12c
Independența operatorului de sisteme de transport
(1)
Fără a aduce atingere competențelor membrilor organismului de supraveghere numit de întreprinderea integrată pe verticală în temeiul articolului 12f, operatorul de sisteme de transport dispune de puteri decizionale efective, independente de întreprinderea integrată pe verticală, în ceea ce privește elementele de active necesare pentru exploatarea, întreținerea și dezvoltarea rețelei.
Operatorul de sisteme de transport este abilitat să colecteze fonduri pe piața de capital, în special prin împrumuturi și creșterea capitalului, în cadrul planului financiar anual menționat la articolul 12f.
(2)
Sucursalele întreprinderii integrate pe verticală, care au activități de producție sau de furnizare, nu dețin, direct sau indirect, acțiuni ale operatorului de sisteme de transport.
Operatorul de sisteme de transport nu deține, în mod direct sau indirect, participații în nicio filială a întreprinderii integrate pe verticală, care îndeplinește funcții de producție sau de furnizare, și nici nu primește dividende sau orice alte beneficii financiare de la sucursala respectivă, cu excepția încasărilor provenite din utilizarea rețelei.
(3)
Structura generală de conducere și statutul operatorului de sisteme de transport garantează independența efectivă a operatorului de sisteme de transport în conformitate cu prezentul capitol.
Întreprinderea integrată pe verticală nu influențează, în mod direct sau indirect, comportamentul concurențial al operatorului de sisteme de transport în ceea ce privește activitățile zilnice ale acestuia și gestionarea rețelei sau în ceea ce privește activitățile necesare pregătirii planului investițional pe 10 ani elaborat în conformitate cu articolul 12h.
(4)
Orice legături comerciale și financiare între întreprinderea integrată pe verticală și operatorul de sisteme de transport, inclusiv împrumuturile acordate de operatorul de sisteme de transport întreprinderii integrate pe verticală, se supun condițiilor de pe piață.
Operatorul de sisteme de transport ține o evidență detaliată a acestor legături comerciale și financiare și o pune la dispoziția autorității naţionale de reglementare la cererea acesteia.
(5)
Operatorul de sisteme de transport prezintă autorității naţionale de reglementare toate acordurile comerciale și financiare încheiate cu întreprinderea integrată pe verticală.
(6)
Operatorul de sisteme de transport informează autoritatea naţională de reglementare cu privire la resursele financiare disponibile, menționate la articolul 12b alineatul (1) litera (d).
(7)
O întreprindere certificată de autoritatea naţională de reglementare ca respectând cerințele prezentului capitol este aprobată și desemnată drept operator de sisteme de transport de către statul membru în cauză.
Se aplică procedura de certificare prevăzută la articolul 7b.
(8)
Transparența este obligatorie pentru a garanta nediscriminarea, în special în ceea ce privește referințele pentru tarife, serviciile privind accesul terților, atribuirea capacității și echilibrarea.
Întreprinderea integrată pe verticală este obligată să se abțină de la orice activități care împiedică operatorii de sisteme de transport să îndeplinească aceste obligații.
Articolul 12d
Independența personalului și a conducerii operatorului de sisteme de transport
(1)
Deciziile privind numirea și prelungirea mandatului, condițiile de muncă, inclusiv remunerarea și încheierea mandatului persoanelor responsabile pentru administrare și/sau a membrilor organelor administrative ale operatorului de sisteme de transport, sunt luate de organismul de supraveghere al operatorului de sisteme de transport, numit în conformitate cu articolul 12f.
(2)
Autorității naţionale de reglementare i se transmit identitatea și condițiile care reglementează termenul, durata și încheierea mandatului persoanelor desemnate de organismul de supraveghere, în vederea numirii sau reînnoirii mandatului managerial și/sau de membri ai organelor administrative ale operatorului de sisteme de transport, precum și argumentele care justifică orice propunere de decizie privind încheierea unui asemenea mandat.
Aceste condiții, precum și deciziile menționate la alineatul (1), devin obligatorii doar dacă, în termen de trei săptămâni de la transmiterea datelor, autoritatea naţională de reglementare nu și-a exprimat obiecția la adresa lor.
Autoritatea naţională de reglementare își poate exprima obiecția în cazul în care există îndoieli întemeiate privind independența profesională a unei persoane nominalizate responsabile pentru gestionare și/sau a unui membru al organelor administrative sau în cazul încheierii anticipate a unui mandat, dacă există îndoieli întemeiate cu privire la justificarea acestui fapt.
(3)
Persoanele cu responsabilități de conducere și/sau membrii organelor administrative ale operatorului de sisteme de transport, numite de organismul de supraveghere, nu ocupă niciun post și nici nu exercită vreo responsabilitate profesională, nu au, în mod direct sau indirect, vreun interes comercial și nici nu au vreo relație comercială cu întreprinderea integrată pe verticală sau cu oricare dintre părțile acestei întreprinderi sau cu acționarii săi majoritari, cu excepția operatorului de sisteme de transport, timp de o perioadă de cinci ani înainte de numire.
(4)
Persoanele cu responsabilități de conducere și/sau membrii organelor administrative, precum și angajații operatorului de sisteme de transport, nu ocupă niciun alt post și nici nu exercită o altă responsabilitate profesională, nu au, în mod direct sau indirect, un interes comercial și nici nu au relații comerciale cu niciuna dintre părțile întreprinderii integrate pe verticală sau cu acționarii săi majoritari.
(5)
Persoanele cu responsabilități de conducere și/sau membrii organelor administrative, precum și angajații operatorului de sisteme de transport, nu dețin niciun interes și nici nu primesc, în mod direct sau indirect, beneficii financiare de la oricare dintre părțile întreprinderii integrate pe verticală, cu excepția operatorului de sisteme de transport.
Remuneraţia acestora nu depinde de activitățile sau rezultatele întreprinderii integrate pe verticală, cu excepția celor ale operatorului de sisteme de transport.
(6)
Persoanelor responsabile de conducere și/sau membrilor organelor administrative ale operatorului de sisteme de transport le sunt garantate căi de atac efective pe lângă autoritatea naţionaţă de reglementare în caz de încheiere anticipată a mandatelor lor.
(7)
După încheierea mandatului în cadrul operatorului de sisteme de transport, persoanele responsabile de conducere și/sau membrii organelor administrative ale operatorului de sisteme de transport nu dețin niciun post și nu exercită nicio responsabilitate profesională, nu au niciun interes comercial și nici nu au, direct sau indirect, vreo relație comercială cu oricare dintre părțile întreprinderii integrate pe verticală, cu excepția operatorului de sisteme de transport, sau cu acționarii săi majoritari pe o perioadă de cel puțin cinci ani.
Articolul 12e
Administratorul mandatar
(1)
Un administrator mandatar independent este desemnat de autoritatea naţională de reglementare la propunerea și pe cheltuiala întreprinderii integrate pe verticală.
Administratorul mandatar acționează exclusiv în interesul legitim al întreprinderii integrate pe verticală în protejarea valorii activelor operatorului de sisteme de transport, protejând totodată independența operatorului de sisteme de transport în raport cu întreprinderea integrată pe verticală.
În exercițiul funcțiilor sale, administratorul mandatar nu ține seama de interesele activității de producție și de furnizare ale întreprinderii integrate pe verticală.
(2)
Administratorul mandatar nu deține nicio funcție sau o responsabilitate profesională, niciun interes și nici nu are relații comerciale, directe sau indirecte, cu întreprinderea integrată pe verticală, o parte a acesteia, acționarii săi majoritari sau o întreprindere care desfășoară activități de producție sau de furnizare, timp de cinci ani înainte de numirea sa.
Termenii mandatului administratorului mandatar, printre care durata acestuia, condițiile de încheiere și condițiile financiare ale acestuia fac obiectul aprobării de către autoritatea naţională de reglementare.
Pe durata mandatului său, administratorul mandatar nu poate deține o altă funcție sau avea o altă responsabilitate profesională, un interes sau relații comerciale, directe sau indirecte, cu nicio parte a întreprinderii integrate pe verticală sau cu acționarii majoritari ai acesteia.
După încheierea mandatului său, administratorul mandatar nu deține nicio funcție sau o responsabilitate profesională, un interes și nici nu are relații comerciale, directe sau indirecte, cu orice parte a întreprinderii integrate pe verticală sau cu acționarii majoritari ai acesteia, pe o perioadă de cel puțin cinci ani.
(3)
Administratorul mandatar este responsabil de:
a)
numirea, înnoirea mandatelor și demiterea membrilor organismului de supraveghere al operatorului de sisteme de transport, cu excepția celor menționați la articolul 12f alineatul (2) litera (a) și
b)
exercitarea dreptului său de vot în cadrul organismului de supraveghere.
Articolul 12f
Organismul de supraveghere
(1)
Operatorul de sisteme de transport are un organism de supraveghere responsabil cu luarea deciziilor care pot avea un impact semnificativ asupra valorii activelor deținute de acționari în cadrul operatorului de sisteme de transport, în special decizii cu privire la aprobarea planului financiar anual, nivelul de îndatorare al operatorului de sisteme de transport și mărimea dividendelor distribuite acționarilor.
(2)
Organismul de supraveghere are în componența sa:
a)
reprezentanți ai întreprinderii integrate pe verticală,
b)
reprezentanți ai acționarilor terți,
c)
reprezentanți ai operatorului de sisteme de transport,
d)
administratorul mandatar și
e)
în cazul în care legislația aplicabilă a unui stat membru prevede acest lucru, reprezentanți ai altor părți interesate, precum angajații operatorului de sisteme de transport.
(3)
Articolul 12d alineatele (2)-(7) se aplică membrilor organismului de supraveghere.
(4)
Administratorul mandatar are drept de veto în cazul deciziilor care, din perspectiva sa, pot reduce semnificativ valoarea activelor operatorului de sisteme de transport.
În evaluarea măsurii în care o decizie poate reduce în mod semnificativ valoarea activelor, planul financiar anual și nivelul de îndatorare ale operatorului de sisteme de transport prezintă o importanță deosebită.
În cazul în care două treimi din membrii organismului de supraveghere anulează acest veto, se aplică articolul 12h alineatul (7).
Articolul 12g
Programul de conformitate și agentul de conformitate
(1)
Statele membre se asigură că operatorii de sisteme de transport elaborează și pun în aplicare un program de conformitate, care specifică măsurile luate pentru a garanta excluderea unor practici discriminatorii, și asigură monitorizarea în mod corespunzător a respectării programului.
Programul stabilește obligațiile specifice impuse angajaților pentru realizarea acestui obiectiv.
Acesta face obiectul aprobării de către autoritatea naţională de reglementare.
Fără a aduce atingere competențelor autorității naționale de reglementare, respectarea programului este monitorizată în mod independent de agentul de conformitate.
(2)
Organismul de supraveghere numește un agent de conformitate.
Agentul de conformitate poate fi o persoană fizică sau juridică.
Articolul 12d alineatele (2)-(7) se aplică agentului de conformitate.
Autoritatea naţională de reglementare se poate opune numirii unui agent de conformitate din motive de lipsă de independență sau de incapacitate profesională.
(3)
Agentul de conformitate este responsabil de:
a)
monitorizarea punerii în aplicare a programului de conformitate;
b)
elaborarea unui raport anual, care cuprinde măsurile luate pentru punerea în aplicare a programului de conformitate, și prezentarea acestuia autorității naţionale de reglementare;
c)
informarea organismului de supraveghere și formularea de recomandări privind programul de conformitate și aplicarea acestuia;
d)
informarea autorității naţionale de reglementare cu privire la orice legături comerciale și financiare între întreprinderea integrată pe verticală și operatorul de sisteme de transport.
(4)
Agentul de conformitate prezintă autorității naţionale de reglementare deciziile propuse pentru planul de investiții sau pentru investițiile individuale în rețea.
Aceste decizii se transmit cel târziu în momentul în care conducerea și/sau organul administrativ competent al operatorului de sisteme de transport le prezintă organismului de supraveghere.
(5)
Agentul de conformitate notifică autoritatea naţionale de reglementare în cazul în care întreprinderea integrată pe verticală, în cadrul unei adunări generale sau prin votul membrilor organismului său de supraveghere numit de aceasta, a împiedicat adoptarea unei decizii, împiedicând sau întârziind astfel investițiile în rețea.
(6)
Dispozițiile care reglementează mandatul sau condițiile de angajare a agentului de conformitate fac obiectul aprobării de către autoritatea naţională de reglementare și garantează independența acestuia.
(7)
Agentul de conformitate raportează în mod regulat, oral sau în scris, autorității naţionale de reglementare și are dreptul să raporteze în mod regulat, oral sau în scris, organismului de supraveghere al operatorului de sisteme de transport.
(8)
Agentul de conformitate poate participa la toate ședințele organelor administrative sau de conducere ale operatorului de sisteme de transport, precum și la ședințele organismului de supraveghere și ale adunării generale.
Agentul de conformitate participă la toate ședințele în cadrul cărora se abordează următoarele teme:
a)
condițiile de acces la rețea, astfel cum sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr.
1775/2005, în special cu privire la tarife, serviciile de acces pentru terți, alocarea capacităților și managementul congestionărilor, transparența, echilibrarea și piețele secundare;
b)
proiectele desfășurate în scopul de a exploata, întreține și dezvolta sistemul de transport, inclusiv investițiile realizate în noile conexiuni de transport, în extinderea capacității și în optimizarea capacităților existente;
c)
achizițiile sau vânzările de energie, necesare pentru exploatarea sistemului de transport.
(9)
Agentul de conformitate monitorizează conformitatea operatorului de sisteme de transport cu articolul 10.
(10)
Agentul de conformitate are acces la toate datele pertinente și la birourile operatorului de sisteme de transport, precum și la toate informațiile necesare pentru îndeplinirea sarcinilor sale.
(11)
După acordul prealabil al autorității naţionale de reglementare, organismul de supraveghere poate elibera din funcție agentul de conformitate.
(12)
Obligațiile operatorului de sisteme de transport și ale întreprinderii integrate pe verticală, în special în ceea ce privește acordurile comerciale și financiare dintre operatorul de sisteme de transport și întreprinderea integrată pe verticală, ar trebui doar notificate autorității naţionale de reglementare, nefiind necesară şi aprobarea acestora.
Numirea și condițiile de muncă ale conducerii și ale agentului de conformitate se notifică autorității naţionale de reglementare, nefiind necesară şi aprobarea acestora.
Articolul 12h
Dezvoltarea rețelei și competențele decizionale privind investițiile
(1)
În fiecare an, operatorii de sisteme de transport transmit autorității naţionale de reglementare un plan decenal de dezvoltare a rețelei, întocmit pe baza cererii și ofertei actuale și estimate și după ce au consultat în prealabil toate părțile interesate.
Planul conține măsuri eficiente pentru a garanta conformitatea sistemului și siguranța aprovizionării.
(2)
În special, planul de dezvoltare a rețelei pe zece ani:
a)
comunică participanților de pe piață principalele infrastructuri de transport care trebuie construite sau modernizate în următorii zece ani;
b)
conține toate investițiile care au fost deja aprobate și identifică noi investiții care trebuie efectuate în următorii trei ani;
c)
stabilește un cadru temporal pentru toate proiectele de investiții.
(3)
La elaborarea planului de dezvoltare a rețelei pe zece ani, fiecare operator de sisteme de transport realizează o estimare rezonabilă cu privire la evoluția producției sale, a aprovizionării, a consumului și a schimburilor cu alte țări, luând în calcul planurile de investiții în rețele la nivel regional și comunitar, precum și planurile de investiții în instalații de depozitare și de regazeificare a GNL.
(4)
Autoritatea naţională de reglementare consultă toți utilizatorii actuali sau potențiali ai rețelei, într-o manieră deschisă și transparentă, cu privire la planul de dezvoltare a rețelei pe zece ani.
Este posibil ca persoanelor sau întreprinderilor care pretind a fi potențiali utilizatori să le fie solicitate dovezi în acest sens.
Autoritatea naţională de reglementare publică rezultatele procesului de consultare, în special eventualele nevoi investiționale.
(5)
Autoritatea naţională de reglementare verifică dacă planul de dezvoltare a rețelei pe zece ani acoperă toate nevoile în materie de investiții identificate în timpul procesului de consultare și dacă acesta este conform planului de dezvoltare a rețelei pe zece ani de la nivel comunitar menționat la articolul 2c alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr.
1775/2005.
În cazul în care există îndoieli cu privire la consecvența cu planul de dezvoltare a rețelei pe zece ani de la nivel comunitar, autoritatea naţională de reglementare consultă agenția.
Autoritatea naţională de reglementare îi poate solicita operatorului de sisteme de transport să își modifice planul.
(6)
Autoritatea naţională de reglementare monitorizează și evaluează punerea în aplicare a planului de dezvoltare a rețelei pe zece ani.
(7)
În cazul în care operatorul de sisteme de transport nu efectuează o investiție, din alte motive decât rațiuni imperative pe care nu le poate controla, investiție care, în conformitate cu planul de dezvoltare a rețelei pe zece ani, urma să fie efectuată în următorii trei ani, statele membre se asigură că autoritatea naţională de reglementare ia cel puțin una dintre următoarele măsuri pentru a garanta realizarea investiției în cauză:
a)
solicită operatorului de sisteme de transport să realizeze investiția în cauză într-un mod consecvent cu planul financiar anual menționat la articolul 12f sau
b)
organizează o procedură de licitație pentru investiția respectivă, deschisă tuturor investitorilor.
Atunci când autoritatea naţională de reglementare a recurs la prerogativele menționate la litera (b), aceasta poate să solicite operatorului de sisteme de transport să accepte următoarele:
a)
finanțarea să fie efectuată de un terț,
b)
construcția să fie realizată de un terț,
c)
construirea respectivelor active noi sau
d)
exploatarea respectivelor active noi.
Operatorul de sisteme de transport furnizează investitorilor toate informațiile necesare realizării investiției, conectează noile active la rețeaua de transport și depune orice efort pentru a facilita punerea în aplicare a proiectului de investiții.
Măsurile financiare corespunzătoare fac obiectul aprobării de către autoritatea naţională de reglementare.
(8)
Atunci când autoritatea naţională de reglementare a recurs la prerogativele sale în conformitate cu articolul 7, normele tarifare aplicabile acoperă costurile investițiilor în cauză.
Articolul 12i
Competențele decizionale privind conectarea instalațiilor de depozitare, a instalațiilor de regazificare a GNL și a consumatorilor industriali la rețeaua de transport
(1)
Operatorii de sisteme de transport stabilesc și publică proceduri și tarife transparente și eficiente pentru conectarea nediscriminatorie la rețea a instalațiilor de depozitare, a instalațiilor de regazificare a GNL și a consumatorilor industriali.
Procedurile în cauză fac obiectul aprobării de către autoritatea naţională de reglementare.
(2)
Operatorii de sisteme de transport nu au dreptul să refuze conectarea unei noi instalații de depozitare, a unei noi instalații de regazificare a GNL sau a unui nou consumator industrial invocând motivul unor posibile limitări, în viitor, ale capacităților disponibile ale rețelei sau motivul unor costuri suplimentare rezultate în urma creșterii necesare a capacității.
Operatorul de sisteme de transport garantează capacități de intrare și de ieșire suficiente pentru noua conexiune.
(3)
Operatorii de sisteme de transport trebuie să acorde și să gestioneze accesul terților la rețea, în special accesul noilor operatori de pe piață și al producătorilor de biogaz, respectând normele de siguranță a rețelei.
CAPITOLUL IVb
Articolul 12j
Clauza de evaluare
(1)
Până la
...
*
agenția prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport detaliat în care se specifică în ce măsură cerințele privind separarea, cuprinse în prezenta directivă, au favorizat asigurarea independenței depline și efective a operatorilor de sisteme de transport.
(2)
În vederea efectuării evaluării menționate la alineatul (1), agenția ține seama, în special, de următoarele criterii: acces echitabil și nediscriminatoriu la rețea, reglementare eficace, dezvoltarea rețelei, investiții și măsuri nedistorsionate de stimulare a investițiilor, dezvoltarea infrastructurii de interconectare și situația în ceea ce privește siguranța aprovizionării pe teritoriul Comunității.
(3)
Până la
...
*
Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, un raport detaliat cu privire la fezabilitatea creării unui operator european unic al sistemelor de transport, în care se analizează costurile și beneficiile legate, în special, de drepturile de proprietate, integrarea pieței, precum și funcționarea eficace și sigură a rețelei de transport.
Raportul se elaborează în urma consultării purtate cu părțile interesate, în special cu operatorii de sisteme de transport și cu agenția.
(4)
Atunci când este cazul și în special în situația în care din raportul detaliat menționat la alineatul (1) reiese că condițiile de la alineatul (2) nu au fost garantate în practică, Comisia prezintă propuneri Parlamentului European și Consiliului, pentru a asigura independența deplină și efectivă a operatorilor de sisteme de transport până la...
**
.
_____________
*
Cinci ani de la data intrării în vigoare a Directivei .../.../CE [de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale]
.
**
Şapte ani de la data intrării în vigoare a Directivei .../.../CE [ de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale]
.
13
.
Articolul 13 se modifică după cum urmează:
(a)
La alineatul (2) litera (c), după prima teză se
introduce
următoarea teză:
Pentru a îndeplini aceste sarcini, operatorul sistemului de distribuţie are la dispoziţie resursele necesare, inclusiv resursele umane, tehnice, financiare şi fizice.
(b)
Alineatul (2) litera (d) se modifică după cum urmează:
i)
ultima teză
se înlocuieşte cu următorul text
:
Persoana sau organismul care răspunde de monitorizarea respectării programului de conformitate, denumit în continuare "agent de conformitate", prezintă autorităţii
naţionale
de reglementare prevăzute la articolul 24a alineatul (1) un raport anual cuprinzând măsurile luate.
Acest raport anual se publică.
ii)
se adaugă următoarea teză:
Agentul de conformitate este complet independent şi are acces la toate informaţiile operatorului sistemului de distribuţie sau ale oricărei întreprinderi afiliate necesare în vederea îndeplinirii sarcinii sale.
(c)
Se adaugă
următorul alineat
: (3)
Atunci când operatorul sistemului de distribuţie face parte dintr-o întreprindere integrată pe verticală, statele membre se asigură că activităţile acestuia sunt monitorizate în aşa fel încât să se garanteze că acesta nu profită de pe urma integrării sale verticale pentru a distorsiona concurenţa.
În special, operatorii de sisteme de distribuţie integraţi pe verticală vor avea grijă, în ceea ce priveşte activităţile de comunicare şi utilizarea numelui de marcă, să nu creeze confuzie cu identitatea separată a sucursalei care asigură furnizarea în cadrul întreprinderii integrate pe verticală.
▌
14
.
Articolul 15 se înlocuieşte
cu următorul text
:
Articolul 15
Operatori de sistem combinat
Prezenta directivă nu aduce atingere funcţionării unui operator de sistem combinat de transport, GNL, depozitare şi distribuţie , cu condiţia ca acesta să respecte, în ceea ce priveşte fiecare dintre activităţile sale, dispoziţiile aplicabile de la
articolul
7 ║şi articolul 13 alineatul (1).
15
.
Se introduce următorul articol după articolul 18
:
Articolul 18a
Accesul la instalaţiile de GNL
(1)
Pentru organizarea accesului la instalațiile de GNL, se aplică fie procedura de acces reglementat, fie procedura de acces negociat, menționate la alineatul (2).
Aceste proceduri sunt puse în aplicare în conformitate cu criterii obiective, transparente și nediscriminatorii.
Autoritățile naționale de reglementare supraveghează respectarea acestor criterii.
Statele membre decid asupra procedurii de acces aplicabile pe baza unor criterii definite și publicate.
Aceste criterii permit, în special, să se verifice dacă concurența între instalațiile de GNL se desfășoară pe piața corespunzătoare și dacă accesul la GNL se realizează printr-un operator de infrastructură independent care oferă accesul liber la acestea.
Autoritățile naționale de reglementare monitorizează respectarea acestor criterii și fac publice sau impun operatorilor de GNL să facă publice instalațiile de GNL sau părțile din aceste instalații care sunt oferite în baza procedurii de acces negociat menţionate la alineatul (2).
(2)
În cazul accesului negociat, statele membre adoptă măsurile necesare pentru a permite întreprinderilor din sectorul gazelor naturale și consumatorilor eligibili, aflați fie în interiorul, fie în exteriorul teritoriului acoperit de sistemul interconectat, să negocieze accesul la instalațiile de GNL.
Părțile contractante sunt obligate să negocieze cu bună credință accesul la instalațiile de GNL.
16
.
Articolul 19 se înlocuiește cu următorul text
:
Articolul 19
Accesul la instalaţiile de depozitare
(1)
Pentru organizarea accesului la instalațiile de depozitare atunci când este necesar din punct de vedere tehnic și/sau economic pentru asigurarea unui acces eficient la rețea pentru aprovizionarea consumatorilor, statele membre decid dacă folosesc fie procedura de acces reglementată, astfel cum este descrisă la alineatul (4), fie procedura de acces negociată menționată la alineatul (3).
Aceste proceduri sunt puse în aplicare în conformitate cu criterii obiective, transparente și nediscriminatorii.
Autoritățile naționale de reglementare veghează la respectarea acestor criterii.
Autoritățile naționale de reglementare
definesc și publică criteriile în conformitate cu care
poate fi stabilit regimul
de acces la instalațiile de depozitare,
stabilind, în special, dacă concurența dintre instalațiile de depozitare are loc pe piața relevantă și dacă o astfel de organizare se realizează printr-un operator de infrastructură independent care oferă accesul liber la aceasta.
Autoritățile naționale de reglementare controlează respectarea acestor criterii și
fac publice
sau impun operatorilor de sisteme de depozitare și transport
să facă
publice instalațiile de depozitare sau părțile din aceste instalații oferite în temeiul diferitelor proceduri prevăzute la alineatele (3) și (4).
(2)
Dispozițiile alineatului (1) nu se aplică serviciilor auxiliare și depozitării temporare care sunt legate de instalațiile GNL și care sunt necesare pentru procesul de regazeificare GNL și pentru livrarea ulterioară către rețeaua de transport.
(3)
În cazul accesului negociat, autoritățile naționale de reglementare adoptă măsurile necesare pentru a permite întreprinderilor din sectorul gazelor naturale și consumatorilor eligibili, fie din interiorul, fie din exteriorul teritoriului acoperit de rețeaua interconectată, să negocieze accesul la depozitare, atunci când este necesar din punct de vedere tehnic și/sau economic pentru asigurarea unui acces eficient la rețea.
Părțile au obligația de a negocia accesul la stocare cu bună credință.
Contractele de acces la depozitare se negociază cu operatorul respectiv al rețelei de depozitare.
Autoritățile naționale de reglementare solicită operatorilor de sisteme de depozitare să-și publice principalele condiții comerciale pentru utilizarea depozitării în primele șase luni după punerea în aplicare a prezentei directive și ulterior anual.
Dezvoltarea acestor condiții trebuie să țină seama de opiniile utilizatorilor de sistem, care au dreptul să le conteste în fața autorității naționale de reglementare.
(4)
În cazul accesului reglementat, autoritățile naționale de reglementare adoptă măsurile necesare pentru a permite întreprinderilor din sectorul gazelor naturale și consumatorilor eligibili, fie din interiorul, fie din exteriorul teritoriului acoperit de rețeaua interconectată, să negocieze accesul la depozitare pe baza tarifelor publicate și/sau a altor clauze și obligații privind utilizarea depozitării, atunci când este necesar din punct de vedere tehnic și/sau economic pentru asigurarea unui acces eficient la rețea.
Detalierea acestor tarife și a altor clauze și obligații trebuie sa țină seama de opiniile utilizatorilor de sistem, care au dreptul să le conteste în fața autorității naționale de reglementare.
Acest drept de acces poate fi acordat consumatorilor eligibili astfel încât să le permită acestora încheierea de contracte de livrare cu întreprinderile concurente din sectorul gazelor naturale, altele decât proprietarul și/sau operatorul rețelei sau o întreprindere conexă.
17
.
Articolul 22 se înlocuieşte după cum urmează:
Articolul 22
Infrastructuri noi
(1)
Noile infrastructuri de gaze naturale de mari dimensiuni, adică interconectările dintre statele membre, instalațiile GNL
și
instalațiile de depozitare pot beneficia, la cerere și pentru o perioadă
determinată
, de o derogare de la dispozițiile articolelor 7, 18, 19
şi
20 și ale articolului 24c alineatele (4), (5) și
(7)
, în următoarele condiții:
a)
investiţia trebuie să intensifice concurenţa în furnizarea de gaze naturale şi să îmbunătăţească securitatea aprovizionării;
b)
nivelul de risc legat de investiţie este de aşa natură încât investiţia să se realizeze numai în cazul în care se acordă o derogare;
c)
infrastructura trebuie să fie deţinută de o persoană fizică sau juridică care este separată, cel puţin în privinţa formei sale juridice, de operatorii de sistem în sistemele cărora se va construi;
d)
se percep taxe de la utilizatorii infrastructurii respective;
e)
derogarea nu aduce atingere concurenţei sau bunei funcţionări a pieţei interne a gazelor naturale şi nici funcţionării eficiente a sistemului reglementat la care este conectată infrastructura
;
f)
proiectul este de interes european și traversează cel puțin o frontieră națională de pe teritoriul Uniunii Europene.
(2)
Alineatul (1) se aplică și
tuturor
creșterilor semnificative de capacitate a infrastructurilor existente, precum și modificărilor acestor infrastructuri care permit dezvoltarea unor
cantități mai mari și suplimentare
de gaze naturale.
(3)
Autoritatea
naţională
de reglementare prevăzută la capitolul VIa poate, de la caz la caz, să decidă asupra derogărilor menționate la alineatele (1) și (2).
În cazul în care infrastructura în cauză se află pe teritoriul mai multor state membre, agenția exercită atribuțiile conferite autorității de reglementare în temeiul prezentului articol.
Decizia agenției trebuie să facă obiectul unei consultări prealabile a autorităților naţionale de reglementare relevante și a solicitantului.
Derogările pot acoperi toate sau
numai anumite părți specifice din
capacitatea noii infrastructuri sau pe cea a infrastructurii existente cu o capacitate semnificativ crescută.
La luarea deciziei de acordare a unei derogări, se ia în considerare, de la caz la caz, necesitatea de a impune condiţii referitoare la durata derogării şi accesul nediscriminatoriu la infrastructură.
La luarea deciziei cu privire la respectivele condiţii, se vor lua în calcul, în special, capacitatea suplimentară ce va fi construită sau modificarea capacităţii existente, orizontul de timp al proiectului şi condiţiile naţionale.
Înainte de acordarea unei derogări, autoritatea
naţională
de reglementare decide asupra normelor și mecanismelor pentru gestionarea și alocarea capacității
, care pot fi modificate, dacă este necesar, pe durata perioadei în care infrastructura beneficiază de o derogare de la dispozițiile sus-menționate, pentru a efectua adaptări la nevoile economice ale pieței relevante.
Normele impun ca toți utilizatorii potențiali ai infrastructurii să fie invitați să își manifeste interesul cu privire la contractarea de capacitate anterior alocării de capacitate în ceea ce privește noua infrastructură, inclusiv pentru uz propriu.
Autoritatea
naţională
de reglementare impune ca normele referitoare la managementul congestionării să includă obligația de a oferi pe piață capacitatea neutilizată și impune ca utilizatorii instalației să aibă dreptul de a-și comercializa capacitățile contractate pe piața secundară.
La evaluarea criteriilor menționate la alineatul 1 literele (a), (b) și (e) ║, autoritatea
naţională
de reglementare ia în considerare rezultatele procedurii de alocare a capacităților,
în cazul unui angajament ferm din partea părților terțe.
Decizia de derogare, inclusiv condiţiile menţionate la cel de-al doilea paragraf, trebuie motivate corespunzător şi publicate.
(4)
Autoritatea
naţională
de reglementare transmite Comisiei, fără întârziere, o copie a tuturor cererilor de derogare, imediat după primirea acestora.
Autoritatea competentă notifică fără întârziere Comisiei decizia luată, împreună cu toate informaţiile relevante referitoare la aceasta.
Aceste informaţii sunt comunicate Comisiei în formă consolidată, permiţându-se astfel Comisiei să ajungă la o decizie bine fundamentată.
Informaţiile trebuie să cuprindă în special:
a)
motivele detaliate pe baza cărora autoritatea
naţională
de reglementare a acordat
sau a refuzat
derogarea,
împreună cu referirile la articolul specific pe care se întemeiază decizia,
inclusiv datele financiare care demonstrează necesitatea derogării;
b)
analiza efectuată în privinţa efectelor acordării derogării asupra concurenţei şi asupra bunei funcţionări a pieţei interne a gazelor naturale;
c)
motivele care justifică durata şi cota din capacitatea totală a infrastructurii gazelor naturale respective pentru care se acordă derogarea;
d)
în cazul în care derogarea se referă la o conductă de interconectare, rezultatul consultării cu autoritatea de reglementare în cauză;
e)
contribuţia infrastructurii la diversificarea aprovizionării cu gaze naturale.
(5)
În termen de două luni de la primirea unei notificări, Comisia poate solicita, printr-o decizie, ca autoritatea
naţională
de reglementare să modifice sau să
revoce
decizia de acordare a unei derogări.
Această perioadă începe în ziua imediat următoare primirii notificării.
Termenul de două luni poate fi prelungit cu încă două luni în cazul în care Comisia are nevoie de informaţii suplimentare.
Această perioadă
suplimentară
începe în ziua imediat următoare primirii informaţiilor suplimentare complete.
Perioada de două luni poate fi, de asemenea, prelungită cu acordul Comisiei şi al autorităţii
naţionale
de reglementare.
În cazul în care informaţiile solicitate nu sunt furnizate în cadrul perioadei fixate în cerere, notificarea se consideră retrasă cu excepţia cazurilor în care, înainte de expirarea perioadei, fie perioada a fost prelungită cu acordul Comisiei şi al autorităţii
naţionale
de reglementare, fie autoritatea
naţională
de reglementare a informat Comisia, furnizând justificările corespunzătoare, asupra faptului că notificarea este considerată a fi completă.
Autoritatea
naţională
de reglementare se conformează deciziei Comisiei de modificare sau de
revocare
a deciziei de derogare în termen de patru săptămâni şi informează Comisia în consecinţă.
Comisia păstrează confidenţialitatea informaţiilor sensibile din punct de vedere comercial.
Decizia
Comisiei
privind derogarea
își încetează efectele ▌
dacă
infrastructura nu a devenit operațională
în cinci ani de la emiterea tuturor deciziilor și autorizațiilor la nivel regional și național, cu excepția cazului în care întârzierea apare independent de voința persoanei căreia i s-a acordat derogarea.
(6)
Derogările la care se face referire la alineatul (1) se aplică în mod automat derogărilor acordate în temeiul acestui articol la
...*
.
Condițiile deciziei de aprobare a derogării menționate la acest articol nu pot fi schimbate retroactiv decât cu acordul tuturor părților implicate.
__________
*
Data intrării în vigoare a Directivei .../.../CE [de modificare a Directivei 2003/55/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale]
.
18
.
Se introduce
următorul capitol
după articolul 24
:
CAPITOLUL VIa
AUTORITĂŢILE NAŢIONALE DE REGLEMENTARE
Articolul 24a
Desemnarea şi independenţa autorităţilor de reglementare
(1)
Fiecare stat membru desemnează o autoritate naţională de reglementare unică.
(2)
Fiecare stat membru
garantează independența autorității
naţionale
de reglementare și se asigură că aceasta își exercită atribuțiile în mod imparțial și transparent.
În acest scop, statul membru se asigură că, în momentul îndeplinirii sarcinilor de reglementare care îi revin în temeiul prezentei directive
și al altor acte normative relevante,
autoritatea
naţională
de reglementare este distinctă din punct de vedere juridic și independentă din punct de vedere funcțional de orice altă entitate publică sau privată, precum și că personalul său și persoanele responsabile de managementul acesteia acționează în mod independent de orice interes de piață și nu solicită sau acceptă instrucțiuni
directe
din partea niciunui guvern ori a niciunei entități publice sau private
în momentul îndeplinirii sarcinilor de reglementare.
(3)
Pentru a proteja independenţa autorităţii
naţionale
de reglementare, statele membre se asigură, în special, că:
a)
autoritatea
naţională
de reglementare are personalitate juridică, autonomie
financiară
și resursele umane și financiare corespunzătoare necesare în vederea îndeplinirii obligațiilor sale;
b)
membrii consiliului de administrație al autorității naţionale de reglementare
sunt
numiți
pentru un mandat fix de cel puțin cinci ani,
dar nu mai mare de șapte ani, iar
pentru primul mandat, acest termen este de doi ani și jumătate pentru jumătate dintre membri.
Membrii
pot fi eliberați din funcție
pe durata mandatului lor
numai
în cazul în care nu mai îndeplinesc condițiile prevăzute
în
prezentul articol sau în
cazul în
care au comis o faptă din culpă gravă,
astfel prevăzută în legislația națională; şi
c)
nevoile bugetare ale autorității naţionale de reglementare sunt acoperite prin venituri directe din operațiuni de pe piața energiei.
Articolul 24b
Obiectivele politice ale autorităţilor
naţionale
de reglementare
În îndeplinirea sarcinilor de reglementare prevăzute în prezenta directivă, autorităţile
naţionale
de reglementare iau toate măsurile necesare care vizează realizarea următoarelor obiective:
a)
promovarea, în strânsă cooperare cu
Comisia, cu
agenția
și cu
autoritățile
naţionale
de reglementare ale celorlalte state membre ║ a unei piețe interne a gazelor naturale competitive, sigure și durabile din punct de vedere al mediului, precum și a unei deschideri efective a pieței în beneficiul tuturor consumatorilor și furnizorilor din Comunitate
și asigurarea eficienței și fiabilității rețelelor de aprovizionare cu energie, ținând seama de obiectivele pe termen lung;
b)
realizarea, în cadrul Comunității, a unor piețe ▌ competitive și care să funcționeze în mod corespunzător, în vederea realizării obiectivului menționat la litera (a);
c)
eliminarea
tuturor
restricțiilor privind comerțul cu gaze naturale între statele membre, inclusiv a celor privind dezvoltarea unor capacități transfrontaliere de transport corespunzătoare pentru a satisface cererea pe piață
și
a consolida integrarea piețelor naționale
pentru a facilita fluxul
neîngrădit de gaze naturale pe întreg teritoriul Comunității;
d)
dezvoltarea
în cel mai eficient mod din punctul de vedere al costurilor a
unor sisteme
de rețea orientate către consumatori,
sigure, fiabile și eficiente, care să promoveze ▌ adecvarea la cerere
și care să asigure în același timp eficiența energetică și integrarea energiilor regenerabile la scară redusă și la scară largă (de exemplu biogaz) și a producției distribuite
atât
în rețelele de transport,
cât și
în cele de distribuție;
e)
facilitarea accesului la rețea, în special prin eliminarea obstacolelor care ar putea împiedica accesul noilor veniți pe piață și al energiilor regenerabile;
f)
garantarea acordării stimulentelor corespunzătoare în favoarea operatorilor de reţele, atât pe termen scurt, cât şi pe termen lung, pentru a spori eficienţa în ceea ce priveşte performanţa reţelelor şi pentru a consolida integrarea pieţei;
g)
garantarea
unor avantaje pentru consumatori prin
funcționarea eficientă a piețelor interne, promovarea concurenței efective în colaborare cu autoritățile din domeniul concurenței
și asigurarea protecției consumatorilor;
h)
sprijinirea atingerii unor standarde ridicate de serviciu public în domeniul gazelor naturale, contribuția la protejarea consumatorilor vulnerabili și asistența pentru garantarea punerii în aplicare a măsurilor de protecție a consumatorilor prevăzute în anexa A;
i)
armonizarea proceselor necesare de schimb de date.
Articolul 24c
Îndatoririle şi competenţele autorităţilor
naţionale
de reglementare
(1)
Autoritățile
naţionale
de reglementare au următoarele îndatoriri,
pe care le îndeplinesc, după caz, în strânsă consultare cu alte organisme comunitare și naționale competente, operatori de sisteme de transport și alți actori de pe piață, fără a aduce atingere competențelor specifice ale acestora:
a)
să asigure respectarea de către operatorii de sisteme de transport
,
de distribuție, cât și, acolo unde este cazul, de către proprietarii de sisteme și de către orice întreprindere din sectorul gazelor naturale, a obligațiilor care le revin în temeiul prezentei directive și în temeiul legislației comunitare pertinente, inclusiv în ceea ce privește aspectele transfrontaliere;
b)
să coopereze, în ceea ce privește aspectele transfrontaliere, cu autoritatea sau autoritățile
naţionale
de reglementare din
alte
state membre
și cu agenția, inclusiv să se asigure că există suficientă capacitate de interconectare între infrastructura lor de transmisie pentru a satisface o evaluare de piață globală eficientă și criteriile de securitate a aprovizionării, fără a discrimina furnizorii din diferitele state membre;
c)
să respecte și să pună în aplicare
toate deciziile relevante, cu forță juridică obligatorie,
ale Comisiei și
ale agenției ║;
d)
să raporteze anual cu privire la activitățile sale și la modul de îndeplinire a îndatoririlor sale
Comisiei,
autorităților relevante ale statelor membre
și agenției
.
Astfel de rapoarte
acoperă măsurile luate și rezultatele obținute în ceea ce privește fiecare din sarcinile enumerate la prezentul articol;
e)
să monitorizeze respectarea cerințelor privind separarea în temeiul prezentei directive și în temeiul altor dispoziții pertinente din legislația comunitară și
să garanteze lipsa subvențiilor încrucișate între activitățile de transport, distribuție, depozitare, GNL și furnizare
și, în același timp, să se asigure că tarifele de transport și distribuție sunt stabilite cu mult timp înainte de perioadele în care trebuie să fie aplicate;
f)
să revizuiască planurile de investiții ale operatorilor de sisteme de transport și să furnizeze în raportul său anual o evaluare a planului de investiții al operatorilor de sisteme de transport în ceea ce privește coerența acestuia cu planul european de dezvoltare a rețelei pe 10 ani, menționat la articolul 2c din Regulamentul (CE) nr.
1775/2005;
planurile de investiții ale operatorilor de sisteme de transport garantează că personalul este suficient de numeros și calificat pentru a-și îndeplini obligațiile de serviciu; nerespectarea planului de investiții atrage sancțiuni proporționale aplicate operatorului sistemului de transport în conformitate cu orientările emise de către agenție;
g)
să aprobe planurile anuale de investiții ale operatorilor de sisteme de transport;
h)
să monitorizeze
respectarea normelor privind
securitatea și fiabilitatea rețelei,
să stabilească sau să aprobe standarde și cerințe pentru calitatea serviciilor și a aprovizionării,
precum și să revizuiască
performanțele privind calitatea serviciilor și a aprovizionării
și normele privind securitatea și fiabilitatea rețelei;
i)
să monitorizeze nivelul de transparență, garantând respectarea de către
operatorii de rețea
a obligațiilor privind transparența care le revin;
j)
să monitorizeze nivelul deschiderii pieţei şi al concurenţei pe piaţă la nivelul comerţului angro şi al comerţului cu amănuntul, inclusiv cu privire la bursa gazelor naturale, preţurile pentru consumatorii casnici, taxele percepute la migrarea către un alt furnizor, taxele de deconectare şi plângerile înaintate de consumatorii casnici în formatul agreat, precum şi orice distorsionare sau restricţionare a concurenţei, în cooperare cu autorităţile
naţionale
din domeniul concurenţei, furnizând toate informaţiile relevante şi aducând la cunoştinţa autorităţilor competente din domeniul concurenţei orice situaţie relevantă;
k)
să monitorizeze apariția unor practici contractuale restrictive, inclusiv a unor clauze privind exclusivitatea, care pot împiedica consumatorii noncasnici să încheie contracte simultan cu mai mulți furnizori sau pot restrânge posibilitatea acestora de a face această alegere, şi, după caz, să informeze autoritățile naționale din domeniul concurenței cu privire la astfel de practici;
l)
ținând pe deplin seama de dispozițiile corespunzătoare din tratat, să promoveze acorduri pe termen lung între consumatorii de energie și furnizori, care să contribuie la îmbunătățirea producției și distribuției de energie, permițând în același timp consumatorilor să profite de avantajele astfel obținute, cu condiția ca aceste acorduri să poată contribui la atingerea unui nivel optim al investițiilor în domeniul energiei;
m)
să monitorizeze perioadele de timp necesare întreprinderilor de transport și de distribuție pentru racordări și reparații
și să impună sancțiuni în conformitate cu orientările emise de către agenție, dacă aceste termene sunt depășite fără motiv întemeiat;
n)
să monitorizeze ▌condițiile de acces la instalațiile de depozitare║ și la alte servicii auxiliare, astfel cum se prevede la articolul 19;
o)
fără a aduce atingere competențelor celorlalte autorități naționale de reglementare,
asigurarea unor
standarde ridicate ale serviciilor publice în domeniul gazelor naturale, protecția consumatorilor vulnerabili și eficiența și consolidarea măsurilor privind protecția consumatorilor prevăzute în anexa A
sunt efective
şi sunt puse în executare
;
p)
să publice recomandări, cel puțin pe bază anuală, cu privire la conformitatea tarifelor de furnizare cu dispozițiile articolului 3;
în cadrul acestor recomandări se va acorda atenția cuvenită impactului pe care prețurile reglementate îl au asupra funcționării pieței (prețuri angro și pentru consumatorul final);
q)
să garanteze accesul
efectiv și egal
la datele privind consumul consumatorilor,
inclusiv cele privind prețurile și cheltuielile aferente pentru toți participanții de pe piață,
precum și aplicarea unui format
ușor de înțeles și
armonizat în ceea ce privește
astfel de
date privind consumul,
plata unui acont adecvat care să reflecte consumul real
și accesul
prompt al tuturor consumatorilor
la
astfel de
date
prevăzute la litera (h) din anexa A;
r)
să monitorizeze punerea în aplicare a regulilor privind rolurile și responsabilitățile operatorilor de sisteme de transport, ale operatorilor de sisteme de distribuție, ale furnizorilor și consumatorilor, precum și ale altor actori de pe piață în conformitate cu articolul 8b din Regulamentul (CE) nr.
1775/2005;
s)
să stabilească sau să aprobe tarifele de acces la rețea și să publice metodologia utilizată în vederea stabilirii tarifelor;
t)
să garanteze transparenţa fluctuațiilor prețurilor angro;
u)
să monitorizeze aplicarea corectă a criteriilor în conformitate cu care o instalație de depozitare intră în sfera de aplicare a articolului 19 alineatul (3) sau a articolului 19 alineatul (4).
║
(2)
Statele membre garantează faptul că autorităților
naţionale
de reglementare le sunt conferite competențele care să le permită să-și îndeplinească îndatoririle menționate la
alineatul
(1) ║ în mod eficient și rapid.
În acest scop, autoritatea de reglementare
naţională
are cel puțin următoarele competențe:
a)
să emită decizii obligatorii pentru întreprinderile din domeniul gazelor naturale;
b)
să desfășoare, în cooperare cu autoritățile naționale din domeniul concurenței, investigații cu privire la funcționarea piețelor gazelor naturale și să decidă ▌
orice
măsuri necesare și proporționale pentru promovarea unei concurențe efective și pentru asigurarea unei funcționări adecvate a pieței, inclusiv a programelor de cesiune de contracte de furnizare a gazelor naturale;
c)
să solicite întreprinderilor din domeniul gazelor naturale toate informațiile relevante în vederea îndeplinirii sarcinilor sale;
d)
să impună sancțiuni eficiente, adecvate și cu caracter de descurajare asupra întreprinderilor din sectorul gazelor naturale care nu își respectă obligațiile care le revin în temeiul prezentei directive sau deciziile autorității
naţionale
de reglementare ori ale agenției,
sau să propună unui organism competent să aplice astfel de sancțiuni; în plus, să aplice sau să propună aplicarea unor amenzi de până la 10% din cifra de afaceri anuală a operatorului de sistem de transport, operatorului de sistem de transport sau întreprinderii integrate pe verticală, după caz, în cazul nerespectării obligațiilor care le revin în temeiul prezentei directive;
e)
să aibă drepturi de investigare adecvate, precum și competențe relevante privind luarea de dispoziții referitoare la soluționarea litigiilor în temeiul
alineatelor (8) și (9)
;
f)
să aprobe măsurile de salvgardare menționate la articolul 26.
(3)
În plus față de atribuțiile și competențele care îi sunt conferite în temeiul alineatelor (1) și (2), atunci când un operator de sistem de transport a fost desemnat în conformitate cu capitolul 4a, autorității naţionale de reglementare i se atribuie, printre altele, următoarele atribuții și competențe:
a)
să impună sancțiuni, inclusiv amenzi, în conformitate cu alineatul (2) litera (d) pentru comportament discriminatoriu în favoarea întreprinderilor integrate pe verticală;
b)
monitorizează schimburile de informații dintre operatorul de sistem de transport și întreprinderea integrată pe verticală, pentru a se asigura respectarea de către operatorul de sistem de transport a obligațiilor sale;
c)
să acționeze ca autoritate de soluționare a litigiilor dintre întreprinderea integrată pe verticală și operatorul de sistem de transport, cu privire la toate plângerile înaintate în conformitate cu alineatul (8);
d)
să monitorizeze legăturile comerciale și financiare, inclusiv împrumuturile, dintre întreprinderea integrată pe verticală și operatorul de sistem de transport,
e)
să monitorizeze toate acordurile comerciale și financiare, cu condiția ca acestea să respecte regulile pieței;
f)
să solicite explicații întreprinderii integrate pe verticală, atunci când i se solicită aceasta de către agentul de conformitate în temeiul articolului 12g alineatul (4).
O astfel de justificare trebuie să conțină în special elemente de probă pentru a nu se produce nici un comportament discriminatoriu în favoarea întreprinderii integrate pe verticală;
g)
să efectueze inspecții la sediul întreprinderii integrate pe verticală și al operatorului de sistem de transport;
h)
de a solicita orice informație operatorului de sistem de transport și de a contacta direct toți angajații operatorului de sistem de transport; dacă mai există îndoieli, aceleași drepturi sunt valabile și în cazul întreprinderii integrate pe verticală și al filialelor acesteia;
i)
să efectueze toate inspecțiile necesare ale operatorului de sistem de transport și, în cazul în care persistă dubii, ale întreprinderii integrate pe verticală și ale filialelor acesteia; se aplică normele prevăzute la articolul 20 din Regulamentul (CE) nr.
1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat
*
;
j)
să impună sancțiuni eficace, corespunzătoare şi cu efect de descurajare operatorului de sistem de transport și/sau întreprinderii integrate pe verticală în cazul în care aceștia nu își respectă obligațiile ce decurg din prezentul articol sau din oricare dintre deciziile autorității naționale de reglementare; această competență include dreptul de a:
i)
impune amenzi eficace, corespunzătoare și şi cu efect de descurajare, proporționale cu cifra de afaceri a operatorului de sistem de transport sau a întreprinderii integrate pe verticală;
ii)
emite ordine pentru a pune capăt unui comportament discriminatoriu;
iii)
retrage, cel puțin parțial, licența operatorului de sistem de transport în cazul încălcării repetate a prevederilor privind separarea activității prevăzute în prezentul articol.
(
4
)
Autorităţile
naţionale
de reglementare sunt responsabile de stabilirea sau de aprobarea, înainte de intrarea în vigoare, a termenilor şi condiţiilor pentru:
a)
conectarea și accesul la rețelele naționale, inclusiv tarifele de transport și distribuție
și metodologiile pentru calcularea acestora, sau, alternativ, metodologiile pentru stabilirea sau aprobarea tarifelor de transport și distribuție și monitorizarea acestora
și termenii, condițiile și tarifele de acces la instalațiile GNL,
inclusiv metodologiile pentru calcularea acestora sau, alternativ, metodologiile pentru stabilirea sau aprobarea tarifelor de acces la instalațiile GNL și monitorizarea acestora.
Aceste tarife
reflectă costurile reale, în măsura în care corespund costurilor unui operator eficient, și trebuie să fie transparente.
Aceste tarife
permit efectuarea investițiilor necesare în rețele și în instalații GNL într-un mod care să garanteze fiabilitatea acestora.
Aceste tarife nu discriminează noii operatori;
b)
furnizarea de servicii de echilibrare,
care reflectă costurile și sunt, pe cât posibil, neutre din punctul de vedere al încasărilor, furnizând în același timp stimulente corespunzătoare utilizatorilor de rețele, pentru ca aceștia să echilibreze intrările și ieșirile.
Acestea sunt corecte, nediscriminatorii și bazate pe criterii obiective;
c)
accesul la infrastructurile transfrontaliere, inclusiv la procedurile de atribuire de capacitate și de gestionare a congestionării.
Acestea au dreptul de a cere operatorilor de sisteme de transport, dacă este cazul, să modifice termenii și condițiile respective.
(
5
)
La stabilirea sau aprobarea
termenilor și condițiilor sau metodologiilor pentru calcularea
tarifelor
și a serviciilor de echilibrare,
autoritățile
naţionale
de reglementare garantează faptul că operatorilor de rețele li se conferă stimulentele corespunzătoare, atât pe termen scurt, cât și pe termen lung, pentru a spori eficiența, pentru a încuraja integrarea pieței,
pentru a asigura securitatea aprovizionării
și pentru a susține activitățile de cercetare conexe.
(6)
Autoritățile naţionale de reglementare monitorizează managementul congestionării în cadrul rețelelor naționale pentru transportul gazelor naturale.
Operatorii de sisteme de transport prezintă spre aprobare autorităților naționale de reglementare procedurile lor de gestionare a congestionării, inclusiv cele privind atribuirea capacităților.
Înainte de a le aproba, autoritățile naționale de reglementare pot cere modificări ale procedurilor respective.
(7)
Autoritățile de reglementare au competența de a solicita operatorilor de sisteme de transport, ▌GNL și de distribuție, dacă este cazul, să modifice termenii și condițiile, inclusiv tarifele menționate la prezentul articol, în scopul garantării proporționalității acestora și a aplicării lor într-un mod nediscriminatoriu.
(8)
Orice parte care dorește să înainteze o contestație cu privire la un operator al unui sistem de transport, GNL
, de depozitare
sau de distribuție, o poate înainta autorității
naţionale
de reglementare care, în calitate de autoritate de soluționare a litigiilor, emite o decizie în termen de două luni de la primire.
Această perioadă poate fi prelungită cu două luni, în cazul în care autoritatea
naţională
de reglementare are nevoie de informații suplimentare.
Această perioadă poate fi prelungită cu acordul reclamantului.
Decizia autorității
naţionale
de reglementare produce efecte obligatorii până la o eventuală hotărâre contrarie ca urmare a unui apel.
(9)
Orice parte care se consideră lezată și care are dreptul de a contesta o decizie luată cu privire la metodologiile urmate în temeiul prezentului articol sau pe care autoritatea
naţională
de reglementare este obligată să o consulte cu privire la metodologiile
și tarifele
propuse poate, în termen de două luni de la publicarea deciziei sau a propunerii de decizie ori într-o perioadă de timp mai scurtă prevăzută de statele membre, să depună o contestație în vederea revizuirii respectivei decizii sau propuneri de decizie.
Contestația nu are efect suspensiv.
(10)
Statele membre creează mecanisme eficiente și adecvate de ▌control și asigurarea transparenței în scopul evitării abuzurilor de poziție dominantă, în special în detrimentul consumatorilor, cât și a oricărui comportament agresiv pe piață.
Aceste mecanisme iau în considerare dispozițiile tratatului, în special cele ale articolului 82.
(11)
Autoritățile naționale de reglementare organizează un serviciu independent pentru reclamații sau un sistem alternativ de recurs, de exemplu un mediator independent în domeniul energiei sau un organism pentru consumatori.
Serviciul sau sistemul respectiv sunt responsabile de rezolvarea eficientă a reclamațiilor și respectă criteriile celor mai bune practici.
Autoritățile naționale de reglementare stabilesc standarde și orientări cu privire la modul de tratare a reclamațiilor de către producătorii de energie și de către operatorii de rețea.
(12)
Statele membre garantează luarea măsurilor adecvate, inclusiv a măsurilor administrative ori desfăşurarea procedurilor penale în conformitate cu legislaţiile naţionale corespunzătoare, împotriva persoanelor fizice sau juridice care se fac vinovate de nerespectarea normelor cu privire la confidenţialitate impuse de prezenta directivă.
(13)
Contestaţiile menţionate la
alineatele (8) şi (9)
nu aduc atingere exercitării dreptului de apel în temeiul legislaţiei comunitare şi naţionale.
(14)
Deciziile luate de autoritățile
naţionale
de autoritățile de reglementare sunt
justificate pe deplin și puse la dispoziția publicului pentru a permite verificarea legalității acestora.
(15)
Statele membre asigură existența la nivel național a mecanismelor adecvate care să garanteze că partea afectată de o decizie a autorității naționale de reglementare are dreptul la apel în fața unui organism
judiciar național sau a unei alte autorități naționale independente,
de părțile interesate
sau de orice guvern.
▌
Articolul 24d
Regimul de reglementare cu privire la aspectele transfrontaliere
(1)
Autorităţile
naţionale
de reglementare cooperează strâns şi se consultă reciproc, furnizând una alteia, cât şi agenţiei, informaţiile necesare îndeplinirii sarcinilor care le revin în temeiul prezentei directive.
În ceea ce priveşte schimbul de informaţii, autoritatea destinatară garantează respectarea aceluiaşi nivel de confidenţialitate ca cel impus autorităţii emitente.
(2)
Pentru a se asigura faptul că integrarea piețelor regionale ale gazelor naturale este reflectată în structuri de reglementare adecvate, autoritățile naționale de reglementare din statele membre în cauză garantează, în cooperare strânsă cu Agenția și sub îndrumarea acesteia, că cel puțin următoarele sarcini de reglementare sunt realizate în ceea ce privește piețele lor regionale:
a)
cooperarea,
cel puțin la nivel regional, pentru a încuraja încheierea de acorduri operaționale necesare în vederea asigurării unei gestionări optime a rețelei, pentru a dezvolta schimburile comune de gaze naturale și distribuirea capacității transfrontaliere, precum și pentru a garanta un nivel
adecvat
al capacității de interconectare,
inclusiv prin intermediul de noi interconectări,
în interiorul regiunii
și între regiuni,
permițând
dezvoltarea
unei concurențe efective
și îmbunătățirea securității aprovizionării.
b)
armonizarea, cel puțin la nivelul regional corespunzător, a tuturor codurilor tehnice și de piață pentru operatorii de sistem de transport vizați și pentru alți operatori de pe piață;
c)
armonizarea normelor privind managementul congestionării;
d)
adoptarea unor norme care să garanteze că proprietarii și/sau gestionarii schimburilor de gaze naturale care funcționează pe piața regională sunt pe deplin independenți de proprietarii și/sau gestionarii activelor de producție.
Autoritățile naţionale de reglementare au dreptul de a încheia acorduri între ele, pentru a favoriza cooperarea în domeniul reglementării iar acțiunile menționate la primul paragraf se realizează, după caz, în strânsă consultare cu celelalte autorități naționale pertinente și fără a aduce atingere competențelor specifice ale acestora.
(3)
Agenţia decide cu privire la regimul de reglementare pentru infrastructura care leagă cel puţin două state membre:
a)
la solicitarea comună a autorităţilor naţionale de reglementare competente sau
b)
în situaţia în care autorităţile naţionale de reglementare competente nu au ajuns la un acord cu privire la regimul de reglementare adecvat în termen de şase luni de la data primirii de către ultima dintre ele a dosarului în cauză.
▌
Articolul 24e
Conformitatea cu orientările
(1)
Comisia
şi
orice autoritate naţională de reglementare
pot solicita avizul agenţiei cu privire la conformitatea unei decizii luate de către o autoritate
naţională
de reglementare cu orientările menţionate în prezenta directivă sau în Regulamentul (CE) nr.
1775/2005.
(2)
În termen de
două
luni, agenția își prezintă avizul atât
Comisiei şi
autorității de
naţionale de
reglementare care l-a solicitat ║, cât și autorității
naţionale
de reglementare care a luat decizia în cauză.
(3)
În cazul în care autoritatea
naţională
de reglementare care a luat decizia
în litigiu
nu se conformează avizului agenţiei în termen de patru luni de la data primirii acestuia, agenţia informează Comisia
în consecinţă
.
(4)
Orice autoritate
naţională
de reglementare poate informa Comisia în legătura cu situaţiile în care consideră că o decizie luată de o autoritate
naţională
de reglementare nu este conformă cu orientările menţionate în prezenta directivă sau în Regulamentul (CE) nr.
1775/2005, în termen de două luni de la data respectivei decizii.
(5)
În cazul în care
Comisia
, ║ consideră ca
decizia
luată de o autoritate
naţională
de reglementare ridică îndoieli majore cu privire la compatibilitatea cu orientările menţionate în prezenta directivă sau în Regulamentul (CE) nr.
1775/2005,
în termen de două luni după ce a fost informată de nerespectarea avizului agentiei, în conformitate cu alineatul (3) sau de nerespectarea orientărilor, în conformitate cu alineatul (4) ori din proprie iniţiativă, în termen de trei luni de la data deciziei în litigiu,
poate decide să iniţieze proceduri în consecinţă.
Într-o astfel de situaţie, Comisia invită autoritatea
naţională
de reglementare şi părţile
la procedura în faţa autorităţii naţionale de reglementare
să îşi prezinte observaţiile.
(6)
În cazul în care decide iniţierea procedurilor, în termen de ║ patru luni de la data acestei decizii, Comisia ia o decizie finală
a)
de a nu ridica obiecţii împotriva deciziei autorităţii
naţionale
de reglementare;
sau
b)
de a solicita autorităţii
naţionale
de reglementare în cauză să îşi modifice sau să îşi retragă decizia, în cazul în care consideră că orientările nu au fost respectate.
(7)
În cazul în care Comisia nu a luat decizia de a iniţia procedurile sau nu a luat nicio decizie finală în cadrul termenului prevăzut la alineatele (5) şi, respectiv, (6), se consideră că nu au fost ridicate obiecţii împotriva deciziei autorităţii
naţionale
de reglementare.
(8)
Autoritatea
naţională
de reglementare se conformează deciziei Comisiei de modificare sau de
revocare
a deciziei în termen de două luni şi informează Comisia în consecinţă.
(9)
Comisia adoptă orientări prin care se stabilesc detaliile procedurii care trebuie urmată la aplicarea prezentului articol.
Această măsură,
destinată să modifice
elemente neesenţiale
ale prezentei directive
prin completarea acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control
menţionată
la articolul 30 alineatul (3).
Articolul 24f
Evidenţa datelor
(1)
Statele membre solicită întreprinderilor de furnizare să păstreze la dispoziția
autorităților competente, în scopul îndeplinirii sarcinilor acestora,
timp de cel puțin cinci ani, toate datele pertinente cu privire la tranzacțiile din cadrul contractelor de furnizare de gaze naturale și de derivate în domeniul gazelor naturale cu clienți angro și cu operatori de sisteme de transport, precum și cu operatori de sisteme de depozitare și GNL.
(2)
Datele
pot cuprinde
detalii privind caracteristicile tranzacțiilor pertinente, cum ar fi durata, regulile privind furnizarea și decontarea, precum și cantitatea, datele și perioadele de executare, prețurile tranzacției, mijloacele de identificare ale consumatorului angro în cauză, cât și detaliile specifice ale tuturor contractelor neîncheiate de furnizare de gaze naturale și de derivate în domeniul gazelor naturale.
(3)
Autoritatea
naţională
de reglementare poate decide să pună la dispoziţia participanţilor pe piaţă elemente ale acestor informaţii, cu condiţia ca informaţiile sensibile din punct de vedere comercial privind actori individuali de pe piaţă sau privind tranzacţiile individuale să nu fie divulgate.
Prezentul alineat nu se aplică cu privire la informaţiile referitoare la instrumentele financiare care intră în sfera de aplicare a Directivei 2004/39/CE.
▌
(4)
Dispoziţiile prezentului articol nu creează obligaţii suplimentare faţă de autorităţile menţionate la alineatul (1) ale entităţilor care intră în sfera de aplicare a Directivei 2004/39/CE.
(5)
În cazul în care autorităţile menţionate la alineatul (1) au nevoie de acces la datele păstrate de entităţile care intră în sfera de competenţă a Directivei 2004/39/CE, autorităţile responsabile în temeiul prezentei directive furnizează autorităţilor menţionate la alineatul (1) respectivele date.
____________
*
JO L 1, 4.1.2003, p.
1.
19
.
Articolul 25 se
elimină
.
20
.
Următorul articol se introduce după articolul 26
:
Articolul 26a
Derogarea acordată platformelor industriale
(1)
Statele membre le pot oferi platformelor industriale o derogare de la dispozițiile articolului 4, articolului 7, articolului 8 alineatele (1) și (2), , articolului 11, articolului 12 alineatul (5), articolului 13, articolului 17, articolului 18, articolului 23 alineatul (1) și/sau articolului 24 din prezenta directivă.
(2)
Accesul terților nu este afectat de derogările prevăzute la alineatul (1).
Clienții sau platformele industriale își pot alege în deplină libertate furnizorul de energie, apelând la autorităţile naționale de reglementare în cazul unui dezacord cu operatorul de rețea.
21
.
Articolul 30 se înlocuieşte cu următorul text:
Articolul 30
Comitetul
(1)
Comisia este asistată de un comitet.
(2)
Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 3 şi 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8.
(3)
În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4), precum şi articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8 din aceasta.
22
.
Anexa A se înlocuiește cu următorul text:
Fără a aduce atingere reglementărilor comunitare privind protecția consumatorilor, în special Directiva 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului și Directiva 93/13/CEE a Consiliului, măsurile prevăzute la articolul 3 urmăresc să garanteze consumatorilor:
a)
dreptul la un contract încheiat cu prestatorul lor de servicii în sectorul gazelor, care să specifice:
-
identitatea și adresa furnizorului;
-
serviciile furnizate, nivelurile de calitate a serviciului oferit, precum și termenul necesar pentru racordarea inițială;
-
tipurile serviciilor de întreținere oferite;
-
mijloacele prin care se pot obține informații actualizate privind toate tarifele aplicabile și redevențele de întreținere;
-
durata contractului, condițiile de reînnoire și reziliere a serviciilor și a contractului, existența unui drept de denunțare a contractului, fără taxe;
-
compensațiile și formulele de rambursare aplicabile în caz de nerespectare a nivelurilor de calitate a serviciilor prevăzute prin contract
,
inclusiv o facturare inexactă și întârziată;
-
modalitățile de inițiere a procedurilor de soluționare a litigiilor în conformitate cu litera (f);
-
informații privind drepturile consumatorilor, inclusiv toate drepturile menționate mai sus, comunicate în mod clar în facturi și pe site-urile internet ale companiilor de electricitate; precum și
-
coordonatele autorității de recurs competente, precum și detaliile privind procedura care trebuie urmată de către consumatori în caz de litigiu.
Condițiile contractelor trebuie să fie echitabile și trebuie comunicate în prealabil.
În orice caz, informațiile menţionate la această literă ar trebui furnizate înainte de încheierea sau confirmarea contractului.
În cazul în care contractele sunt încheiate prin intermediari, înainte de încheierea contractului se furnizează și informațiile de mai sus:
b)
notificarea în timp util cu privire la orice intenție de modificare a condițiilor contractuale și informarea cu privire la dreptul de a denunța contractul în momentul notificării.
Prestatorii de servicii notifică abonaților orice majorare a tarifelor, în mod direct și în timp util, dar nu mai târziu de sfârșitul primei perioadei normale de facturare care urmează imediat intrării în vigoare a majorării, într-un mod transparent și ușor de înțeles.
Statele membre asigură consumatorilor libertatea de a denunța contractul, în cazul în care nu acceptă noile condiții care le-au fost notificate de furnizorul lor de gaze naturale;
c)
primirea de informații transparente cu privire la prețurile și tarifele practicate, precum și termenii și condițiile generale aplicabile, în ceea ce privește accesul la și utilizarea serviciilor de gaze naturale;
d)
oferirea unei game largi de modalități de plată, care nu discriminează între consumatori.
Orice diferență privind termenii și condițiile reflectă costurile pentru furnizor ale diferitelor sisteme de plată.
Condițiile generale trebuie să fie echitabile și transparente.
Ele trebuie prezentate într-un limbaj clar și ușor de înțeles.
Consumatorii trebuie protejați împotriva metodelor de vânzare necinstite sau care induc în eroare, cum ar fi barierele necontractuale impuse de către comerciant, ca de exemplu documentaţia contractuală excesivă;
e)
nu sunt nevoiți să plătească o taxă la schimbarea furnizorului;
f)
beneficiază de proceduri transparente, simple și necostisitoare pentru rezolvarea reclamațiilor.
În special, toți consumatorii au dreptul la furnizarea de servicii și la gestionarea plângerilor de către furnizorul lor de servicii.
Aceste proceduri permit soluționarea corectă și promptă a litigiilor, în termen de trei luni, însoțită, acolo unde este cazul, de un sistem de rambursare și/sau compensare.
Aceste proceduri trebuie să respecte, atunci când este posibil, principiile enunțate în Recomandarea 98/257/CE a Comisiei din 30 martie 1998 privind principiile aplicabile organelor competente pentru soluţionarea în afara unei instanţe judecătoreşti a litigiilor dintre consumatori
*
;
g)
atunci când sunt deja conectați la rețeaua de distribuție a gazelor naturale, informarea cu privire la drepturile lor în materie de aprovizionare cu gaze naturale de o calitate definită, la prețuri rezonabile, în conformitate cu legislația internă care se aplică;
(h)
pot schimba cu ușurință furnizorul și
au la dispoziție datele lor de consum și că pot
acorda
, prin înțelegere explicită și în mod gratuit, oricărei întreprinderi
autorizate de furnizare
acces la datele lor de măsurare.
Partea responsabilă cu gestionarea datelor este obligată să furnizeze întreprinderii aceste date.
Statul membru alege formatul de prezentare a datelor și procedura de acces a furnizorilor și a consumatorilor la aceste date.
Nu se pot percepe costuri suplimentare în sarcina consumatorului pentru acest serviciu;
i)
informarea corespunzătoare,
cel puțin trimestrial
,
cu privire la consumul real de gaze naturale și la costuri.
Nu se pot percepe costuri suplimentare în sarcina consumatorului pentru acest serviciu.
Statele membre garantează că instalarea contoarelor inteligente se finalizează cu întreruperi minime pentru consumatori, în termen de
...
** și reprezintă responsabilitatea operatorului de sisteme de distribuție sau întreprinderilor de furnizare de gaze naturale.
Autoritățile naționale de reglementare sunt responsabile de monitorizarea acestui proces și de stabilirea unor standarde comune în acest scop.
Statele membre garantează că o serie de standarde care stabilesc cerințele tehnice minime pentru proiectarea și funcționarea contoarelor abordează aspecte privind interoperabilitatea, în scopul de a oferi consumatorilor beneficii maxime la costuri minime;
j)
primirea unui decont final de lichidare după schimbarea întreprinderii de furnizare de gaze naturale, în termen de cel mult o lună de la informarea întreprinderii de furnizare în cauză.
________________
* JO L 115, 17
.
4.1998, p.
31.
**
Zece ani de la data intrării în vigoare a Directivei
.../...CE [de modificare a Directivei 2003/55/CE]
.
Articolul 2
Transpunerea
(1)
Statele membre
asigură intrarea
în vigoare
a actelor
cu putere de lege și
a actelor
administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive
până la ...
*
18 luni de la data intrării în vigoare a prezentei directive.
.
Statele membre comunică de îndată Comisiei textul dispoziţiilor respective şi un tabel de corespondenţă între dispoziţiile respective şi prezenta directivă.
Prezentele dispoziţii se aplică de la ...*║.
Atunci când statele membre adoptă dispoziţiile respective, ele conţin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoţite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale.
Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2)
Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziţii de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
(3)
Statele membre abrogă toate actele cu putere de lege și actele administrative care împiedică întreprinderile, autoritățile de reglementare sau orice altă autoritate din sectorul gazelor naturale să își respecte îndatoririle sau să îndeplinească obligațiile care le revin în conformitate cu prezenta directivă.
(4)
Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului rapoarte anuale în legătură aplicarea practică și formală a prezentei directive în fiecare stat membru.
(5)
În cazul în care o entitate supusă controlului autorității publice este implicată în mod direct sau indirect în achiziția de părți dintr-o întreprindere integrată pe verticală, se comunică Comisiei prețul pe care îl implică o astfel de tranzacție.
Comunicarea include certificarea valorii activelor de bază de către o societate internațională de audit.
Comisia utilizează astfel de informații numai în scopul exercitării controlului asupra ajutoarelor de stat.
Articolul 3 Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a […] zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 4
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la, ║
Pentru Parlamentul European
Pentru Consiliu
Preşedintele
Preşedintele
