ÎNTREBARE ORALĂ URMATĂ DE O DEZBATERE O-0120/09
în conformitate cu articolul 115 din Regulamentul de procedură
de
Pervenche Berès
, în numele Comisia pentru ocuparea forţei de muncă şi afaceri sociale
Comisiei
Subiect: Relocalizarea întreprinderilor în UE şi rolul instrumentelor financiare ale UE
Fondul european pentru adaptare la globalizare (FEG) vizează să sprijine măsuri active pe piaţa muncii din statele membre în favoarea lucrătorilor concediaţi fie ca urmare a schimbărilor structurale profunde în structura schimburilor mondiale în urma globalizării, fie ca urmare a crizei financiare şi economice.
Punerea în aplicare a FEG, ca instrument în favoarea ocupării forţei de muncă şi a politicii sociale, se corelează cu planul de relansare, cu piaţa internă şi cu politicile europene în materie de concurenţă, de dezvoltare industrială, de coeziune şi de comerţ.
În această privinţă, dezbaterile recente referitoare la ajutorul acordat de FEG lucrătorilor concediaţi din cadrul societăţii Dell în Irlanda şi la aprobarea simultană de ajutoare din partea statului polonez în favoarea aceleiaşi societăţi pentru crearea unei noi uzine au ridicat o serie de preocupări privind coordonarea între diferitele domenii de acţiune menţionate anterior.
Care sunt instrumentele de care dispune Comisia pentru a garanta că un transfer de producţie în interiorul UE nu este în niciun fel încurajat prin ajutoare financiare europene şi nu poate beneficia de acestea?
Atunci când autorizează un ajutor de stat, cum garantează Comisia că acest ajutor nu duce la pierderi de locuri de muncă şi nu are repercusiuni sociale în alte locaţii din UE?
Cum garantează Comisia că punerea efectivă în aplicare a Fondurilor structurale nu este denaturată prin acordarea unui ajutor de stat?
Care sunt instrumentele de care dispune Comisia pentru a garanta că finanţările comunitare într-un punct din UE, în special prin intermediul Fondului social european şi al Fondului european de dezvoltare regională, nu duc la pierderi ale locurilor de muncă în alt loc din UE?
Cum garantează Comisia că programele publice europene sau naţionale existente pentru a atenua consecinţele pierderilor de locuri de muncă pentru lucrătorii concediaţi nu vor duce la situaţii în care întreprinderile pot, din raţiuni de rentabilitate, crea şi distruge locuri de muncă, fără a ţine seama de responsabilitatea lor socială?
