A6-0454/2007
22.11.2007
RAPORT
privind Cartea verde: Protecția diplomatică și consulară a cetățenilor Uniunii în țările terțe
(2007/2196(INI))
Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne
Raportor:
Ioannis Varvitsiotis
PE 392.299v01-00
CUPRINS
PROPUNERE DE REZOLUȚIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN......................................3
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE.......................................................................8
PROPUNERE DE REZOLUȚIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN
privind Cartea verde: Protecția diplomatică și consulară a cetățenilor Uniunii în țările terțe
( 2007/2196(INI) )
Parlamentul European,
– având în vedere Cartea verde a Comisiei Europene din 28 noiembrie 2006 privind protecția diplomatică și consulară a cetățenilor Uniunii în țările terțe ( COM(2006)0712 ),
– având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere raportul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A6- 0454/2007),
A. întrucât reprezentarea statelor membre în țările terțe este inegală;
B. întrucât doar în trei ţări din lume (China, Rusia şi Statele Unite) există o reprezentanţă diplomatică şi consulară a fiecăruia dintre statele membre ale UE; întrucât, în 107 ţări, nu sunt reprezentate decât cel mult 10 state membre, iar pentru anumite destinaţii foarte frecventate, precum Maldive, această reprezentare este inexistentă;
C. întrucât, ca răspuns la creșterea numărului de cetățeni ai Uniunii care călătoresc (180 de milioane de bilete de transport fiind vândute în 2006) sau își au reședința în afara Uniunii, prezența europeană prin intermediul delegațiilor Comisiei Europene ar putea fi luată în considerare într-un efort comun de punere la dispoziție a resurselor, pentru a compensa limitările cu care se confruntă rețelele consulare și diplomatice ale statelor membre;
D. întrucât acquis-ul comunitar în domeniu este insuficient și constă numai în Decizia 95/553/CE a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului din 19 decembrie 1995 privind protecția cetățenilor Uniunii Europene prin intermediul reprezentanțelor diplomatice și consulare
JO L 314, 28.12.1995, p.
73. și din schimburi de informații între statele membre în cadrul COCON (grupul de lucru din cadrul Consiliului UE care se ocupă cu cooperarea consulară și care are drept scop organizarea de schimburi de informații privind bunele practici aplicate de statele membre);
E. întrucât iniţiativa Comisiei vizează, prin Cartea sa verde, să contribuie la concretizarea articolului 20 din Tratatul CE (în mare parte ignorat), care prevede dreptul fiecărui cetăţean european ca, în absenţa unei ambasade sau a unui consulat al statului său pe teritoriul unui stat terţ, acesta să beneficieze de protecţia autorităţilor diplomatice sau consulare ale oricărui stat membru reprezentat în acest stat terţ, în aceleaşi condiţii ca şi cetăţenii acelui stat, pe baza principiului nediscriminării;
F. întrucât, în acest sens, Comisia:
· reamintește articolul 46 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, care consacră dreptul la protecție consulară și diplomatică ca un drept fundamental al cetățeanului european;
· îndeplinește obligația de revizuire a Deciziei 95/553/CE în termen de cinci ani de la intrarea în vigoare, în mai 2002;
· anticipează cel de-al cincilea raport al Comisiei privind cetățenia Uniunii, care constituie o ocazie privilegiată de a anunța inițiativele pe baza cărora poate fi dezvoltată în continuare protecţia consulară;
G. întrucât, cu toate acestea, cadrul juridic existent a fost interpretat în mod restrictiv deoarece protecția diplomatică sau consulară a fost inclusă în domeniul restrâns al relațiilor interguvernamentale aşa cum este reglementat prin Convenția de la Viena din 1963 și nu prin articolul 20 din tratat;
H întrucât protecţia diplomatică şi consulară nu trebuie confundată în special cu funcţiile de ofiţer de stare civilă sau de notar atribuite adesea reprezentanţilor consulari;
I. întrucât între protecția diplomatică și cea consulară există diferențe de natură și de structură, precum şi diferenţe referitoare la modul de inițiere a acestor proceduri, deoarece, dacă protecția consulară poate fi, cel puțin în anumite cazuri, obligatorie, cea diplomatică a fost întotdeauna supusă unei puteri discreționare și, de aceea, ar trebui să se facă o distincție clară între protecția consulară și cea diplomatică în instrumentele juridice respective;
J. întrucât, dimpotrivă, Tratatul de la Maastricht a creat conceptul de cetățenie europeană, care derivă din cetățenia statelor membre și, pentru a-i da substanță, ar fi de dorit ca toţi cetăţenii UE, indiferent de cetățenie, să fie protejaţi;
K. întrucât, din acest punct de vedere, este necesar să fie create fără întârziere condițiile revizuirii deciziei din 1995 în sensul extinderii sale şi includerii fără ambiguitate a protecţiei diplomatice;
L. întrucât statele membre iau deja inițiative, precum cele referitoare la „statul pilot” și la exercițiile comune de simulare, care să permită un răspuns mai prompt în cazul unei crize și/sau al unor circumstanțe excepționale, pe care Comisia ar putea să le evalueze;
M. întrucât există încă rețele insuficient exploatate, precum cea a consulilor onorifici, care reprezintă totuși o resursă semnificativă căreia trebuie să i se acorde sprijinul necesar;
N. întrucât proiectul de Tratat de la Lisabona stabileşte crearea unui serviciu european de externe având competențe și responsabilități proprii,
1. aprobă fără rezerve inițiativa Comisiei, care respinge o interpretare superficială a articolului 20 din Tratatul CE și vizează să pună bazele unui veritabil drept fundamental armonizat al protecției diplomatice și consulare pentru fiecare dintre cetățenii europeni;
2. solicită Comisiei să-și consulte Serviciul juridic, care să se pronunţe dacă Tratatul CE sau Tratatul UE conţin o bază juridică în vederea armonizării reglementărilor statelor membre în materie de protecție diplomatică și consulară;
3. sprijină Comisia în eforturile sale de elaborare a unei strategii ambițioase pe termen lung, în cadrul căreia informarea și comunicarea să fie elemente-cheie;
4. sugerează Comisiei să propună neîntârziat Consiliului, pe lângă obligația de a elabora un raport la fiecare trei ani referitor la cetățenia Uniunii, în conformitate cu articolul 22 din Tratatul CE, adoptarea unor concepte comune și a unor orientări stricte care să permită stabilirea de standarde comune în materie de protecție consulară;
5. încurajează Comisia să iniţieze imediat o acțiune în favoarea creării unei structuri raționalizate care să permită punerea imediată în comun a resurselor și intensificarea distribuției celor mai bune practici, prin realizarea imediată a unui inventar al tuturor resurselor publice și private disponibile care pot fi mobilizate în acest domeniu și prin instituirea unor forme diverse de colaborare între numeroșii actori (state membre, dar și consulate onorifice, colectivități locale, ONG-uri) care s-au oferit, ca răspuns la consultarea Comisiei, să participe la activități;
6. solicită Comisiei intensificarea eforturilor în materie de comunicare și informare, în special prin:
· punerea la dispoziție a unui număr telefonic european unic, care să permită accesul tuturor cetățenilor Uniunii la un centru de informare care să le pună la dispoziţie toate informațiile utile în cazul unei situații critice care ar necesita declanșarea procesului de protecție consulară, și, în special, lista actualizată cu coordonatele ambasadelor și ale consulatelor statelor membre cărora au dreptul să se adreseze;
· sensibilizarea mediilor profesionale implicate în șederea de scurtă sau lungă durată în țări terțe a cetățenilor Uniunii prin difuzarea de broșuri adaptate sectoarelor lor de activitate;
· elaborarea unui ghid privind bunele practici în materie de redactare de recomandări pentru călători, pentru ca acestea să fie formulate în termeni clari și lipsiți de ambiguitate;
· crearea, sub responsabilitatea sa, prin compilarea şi/sau sintetizarea tuturor recomandărilor adresate călătorilor de către fiecare stat membru, a unei pagini de internet armonizate care să conțină informațiile necesare acestora;
· sensibilizarea cetățenilor Uniunii care călătoresc în afara UE, în special în aeroporturi, porturi, precum și prin agenți și operatori de turism, biletele de călătorie și prin agențiile naționale implicate în domeniul călătoriilor și al turismului;
· crearea unui grup de lucru, alcătuit din reprezentanți ai instituțiilor europene și din diplomați cu înaltă calificare din fiecare stat membru, care să realizeze schimburi de informații privind evaluarea de către fiecare stat membru a riscului de a călători în țări terțe și să elaboreze o abordare comună în materie de sfaturi pentru călători;
7. îndeamnă Comisia să elaboreze o recomandare adresată statelor membre, invitându-le să reproducă articolul 20 din Tratatul CE în pașapoartele eliberate resortisanților lor;
8. solicită Comisiei ca, după ratificarea Tratatului de la Lisabona, să îi înainteze o propunere de modificare a Deciziei 95/553/CE în vederea includerii în cadrul acesteia, în mod explicit, a următoarelor:
- protecţia diplomatică;
- identificarea şi repatrierea rămăşiţelor pământeşti;
- simplificarea procedurilor de acordare a asistenţei financiare;
9. îndeamnă Comisia să extindă protecția consulară asupra membrilor familiilor cetățenilor Uniunii care sunt resortisanți ai unor țări terțe, precum și asupra refugiaților recunoscuți, apatrizilor și altor persoane care nu dețin cetățenia niciunei țări, dar care își au reședința într-un stat membru și dețin documente de călătorie emise de către acel stat membru;
10. îndeamnă Comisia să ia măsuri adecvate pentru a se asigura că, în cazul arestării sau detenției cetățenilor europeni într-o țară terță, acestora le este acordată asistență juridică, şi pentru a contribui la eficientizarea acestei asistenţe;
11. sprijină, fără echivoc, inițiativa anunțată deja în raportul Barnier privind crearea de „birouri comune” în cele patru zone „test” din Caraibe, Balcani, Oceanul Indian și Africa de Vest și încurajează Comisia să lanseze, în paralel cu înființarea acestor „birouri comune”, o campanie de informare orientată către cetățenii Uniunii care îşi au reședința în aceste zone, pentru ca aceștia să îndeplinească formalitățile necesare înregistrării lor;
12. consideră că, până în momentul în care birourile comune își vor asuma integral cele mai importante funcții consulare (emiterea de vize, legalizarea de documente, etc.), Comisia ar trebui să sprijine eforturile realizate de statele membre pentru ameliorarea cooperării, în special:
· în materie de evaluare și analiză a exercițiilor și a simulărilor realizate sub egida „statelor pilot”, pentru a îmbunătăți și mai mult capacităţile acestora de coordonare și reacție în cazul unor situații excepționale, acționând în vederea unei mai mari clarificări a procedurilor care pot fi folosite în cadrul punerii în aplicare a inițiativei statelor pilot, precum și în vederea unei consultări mai intense cu părțile terțe interesate, în special cu specialiști din domeniul transporturilor și al turismului;
· în materie de coordonare și punere la dispoziție a capacităților logistice și a resurselor din domeniul protecției civile;
13. invită, de asemenea, Comisia să recurgă, acolo unde este posibil, la cursuri de formare și la tehnologie pentru a remedia anumite carențe și/sau pentru o mai bună utilizare a anumitor resurse care sunt în continuare exploatate insuficient; din această perspectivă, Comisia ar trebui în special să își mobilizeze resursele pentru a finanța cursuri de formare specifice, predate de diplomați și agenți consulari experimentați ai statelor membre şi destinate consulilor onorifici numiți deja în țările terțe; aceste cursuri de formare vor fi organizate ulterior și pentru funcţionarii Uniunii Europene, în momentul în care „birourile comune”, iar apoi delegațiile Uniunii vor avea în responsabilitatea lor, în mod efectiv, funcțiile consulare exercitate în prezent, în mod exclusiv, de reprezentanțele statelor membre;
14. constată că procedurile de acordare a asistenţei financiare sunt adesea încetinite de numărul mare de informaţii solicitate, ceea ce constituie un obstacol suplimentar în momentul în care cetățenii Uniunii care se află într-o situație de criză într-un stat terț ar avea nevoie de un ajutor concret; solicită Comisiei să examineze posibilitatea de a simplifica și armoniza procedurile de acordare de asistenţă;
15. solicită Comisiei să analizeze posibilitățile și implicaţiile creării unui serviciu european de externe, așa cum este prevăzut în proiectul de Tratat de la Lisabona, asupra protecției consulare și diplomatice;
16. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei.
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE
Data adoptării
12.11.2007
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
33
3
Membri titulari prezenți la votul final
Carlos Coelho, Panayiotis Demetriou, Agustín Díaz de Mera García Consuegra, Bárbara Dührkop Dührkop, Armando França, Kinga Gál, Patrick Gaubert, Lilli Gruber, Ewa Klamt, Magda Kósáné Kovács, Barbara Kudrycka, Stavros Lambrinidis, Esther De Lange, Henrik Lax, Roselyne Lefrançois, Claude Moraes, Javier Moreno Sánchez, Martine Roure, Luciana Sbarbati, Inger Segelström, Søren Bo Søndergaard, Károly Ferenc Szabó, Vladimir Urutchev, Ioannis Varvitsiotis, Manfred Weber, Tatjana Ždanoka
Membri supleanți prezenți la votul final
Adamos Adamou, Simon Busuttil, Marco Cappato, Maria da Assunção Esteves, Ignasi Guardans Cambó, Luis Herrero-Tejedor, Sophia in 't Veld, Carlos José Iturgaiz Angulo, Metin Kazak, Eva-Britt Svensson
Membri supleanți [articolul 178 alineatul (2)] prezenți la votul final
