A7-0198/2010
10.6.2010
***I
RAPORT
referitor la proiectul de directivă a Parlamentului European şi a Consiliului privind dreptul la interpretare şi la traducere în cadrul procedurilor penale
(00001/2010 – C7-0005/2010 – 2010/0801(CNS))
Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne
Raportoare:
Sarah Ludford
PE 439.397v02-00
Legenda simbolurilor utilizate
* Procedura de consultare
*** Procedura de aprobare
***I Procedura legislativă ordinară (prima lectură)
***II Procedura legislativă ordinară (a doua lectură)
***III Procedura legislativă ordinară (a treia lectură)
(Procedura indicată se bazează pe temeiul juridic propus în proiectul de act.)
Amendamente la un proiect de act
În amendamentele Parlamentului, modificările aduse proiectului de act sunt evidenţiate prin caractere cursive aldine.
Evidenţierea cu caractere cursive simple este o indicaţie pentru serviciile tehnice, referitoare la elemente ale proiectului de act propuse pentru a fi corectate în vederea elaborării textului final (de exemplu elemente evident greşite sau omise într-o anumită versiune lingvistică).
Propunerile de corectură sunt supuse acordului serviciilor tehnice în cauză.
Antetul amendamentelor referitoare la un act existent pe care proiectul de act doreşte să îl modifice cuprinde două rânduri suplimentare prin care se indică actul existent şi, respectiv, dispoziţia vizată a acestuia.
Fragmentele preluate ca atare dintr-o dispoziţie a unui act existent pe care Parlamentul doreşte să o modifice, dar pe care proiectul de act nu a modificat-o, sunt evidenţiate cu caractere aldine.
Eventualele eliminări ale unor astfel de fragmente sunt semnalate prin simbolul următor: [...] .
CUPRINS
PROIECT DE REZOLUŢIE LEGISLATIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN...................5
DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI...................................6
EXPUNERE DE MOTIVE........................................................................................................17
PROCEDURĂ...........................................................................................................................20
PROIECT DE REZOLUŢIE LEGISLATIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN
referitoare la proiectul de directivă a Parlamentului European şi a Consiliului privind dreptul la interpretare şi la traducere în cadrul procedurilor penale
(00001/2010 – C7‑0005/2010 – 2010/0801(COD) )
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
Parlamentul European,
– având în vedere iniţiativa unui grup de state membre (00001/2010),
– având în vedere paragraful al doilea litera (b) din articolul 76 şi articolul 82 alineatul (2) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, în temeiul cărora iniţiativa a fost prezentată Parlamentului ( C7-0005/2010 ),
– având în vedere articolele 294 alineatele (3) şi (15) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene,
– având în vedere propunerea Comisiei ( COM(2010)0082 ), care are acelaşi obiectiv legislativ,
– având în vedere avizele motivate trimise de către Preşedintele Parlamentului European parlamentelor naţionale, referitoare la respectarea sau nu a principiului subsidiarităţii,
– având în vedere articolele 44 şi 55 din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere raportul Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne ( A7-00198/2010 ),
1. adoptă în primă lectură poziţia prezentată în continuare;
2. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei şi parlamentelor naţionale poziţia Parlamentului.
POZIŢIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
ÎN PRIMĂ LECTURĂ
---------------------------------------------------------
DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI
privind dreptul la interpretare şi traducere în cadrul procedurilor penale
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 82 alineatul (2) litera (b),
▌
având în vedere inițiativa Regatului Belgiei, a Republicii Federale Germania, a Republicii Estonia, a Regatului Spaniei, a Republicii Franceze, a Republicii Italiene, a Marelui Ducat al Luxemburgului, a Republicii Ungare, a Republicii Austria, a Republicii Portugheze, a României, a Republicii Finlanda, și a Regatului Suediei ,
după transmiterea propunerii către parlamentele naţionale,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,
întrucât:
(1) Uniunea Europeană și-a stabilit obiectivul de a menține și de a dezvolta un spațiu de libertate, securitate și justiție.
În conformitate cu concluziile Consiliului European de la Tampere din 15 și 16 octombrie 1999, în special punctul 33, principiul recunoașterii reciproce ar trebui să devină fundamentul cooperării judiciare atât în materie civilă, cât și penală în cadrul ▌Uniunii, deoarece o recunoaștere reciprocă sporită a deciziilor și hotărârilor judiciare și apropierea legislativă necesară ar facilita cooperarea între autorități și protecția judiciară a drepturilor individuale .
(2) În conformitate cu concluziile de la Tampere, Consiliul, a adoptat, la 29 noiembrie 2000, un program de măsuri de punere în aplicare a principiului recunoașterii reciproce a hotărârilor în materie penală
JO C 12, 15.1.2001, p.
10. .
Introducerea programului de măsuri menționează că principiul recunoașterii reciproce „are drept scop consolidarea cooperării dintre statele membre, precum și creșterea protecției acordate drepturilor individuale”.
(3) Punerea în aplicare a principiului recunoașterii reciproce a hotărârilor în materie penală implică faptul că fiecare stat membru are încredere în sistemele de justiție penală ale celorlalte state membre.
Amploarea procesului de recunoaștere reciprocă depinde, în mare măsură, de o serie de parametri, care includ mecanisme de protecție a drepturilor persoanelor suspectate și standarde minime comune necesare pentru facilitarea aplicării principiului recunoașterii reciproce.
(4) Recunoașterea reciprocă poate funcționa în mod eficient doar într-un climat de încredere, în cadrul căruia nu doar autoritățile judiciare, ci toți participanții la procedurile penale consideră hotărârile autorităților judiciare din alte state membre ca fiind echivalente celor emise de propriile autorități, presupunând încredere nu numai în justețea normelor partenerului, ci și în faptul că respectivele norme sunt aplicate în mod corect.
(4a) Articolul 6 din Convenţia europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale (CEDO) şi articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene consacră dreptul la un proces echitabil .
Articolul 48 din Cartă garantează respectarea dreptului la apărare.
Prezenta directivă respectă aceste drepturi şi trebuie să fie pusă în aplicare în mod corespunzător.
(5) Cu toate că ▌ statele membre sunt părți la ▌ CEDO ▌, experiența a arătat că doar acest element nu poate oferi întotdeauna un grad suficient de încredere în sistemele de justiție penală ale altor state membre.
(5a) Consolidarea încrederii reciproce necesită o punere în aplicare mai consistentă a drepturilor şi garanţiilor prevăzute în articolul 6 al CEDO.
De asemenea, necesită, prin intermediul prezentei directive şi al altor măsuri, dezvoltarea în continuare în cadrul Uniunii Europene a standardelor minime prevăzute în CEDO şi în Carta drepturilor fundamentale a UE.
(6) Articolul 82 alineatul (2) din tratat prevede instituirea unor norme minime aplicabile în statele membre care să faciliteze recunoașterea reciprocă a hotărârilor judecătorești și a deciziilor judiciare, precum și cooperarea judiciară și polițienească în materie penală la scară transfrontalieră.
Articolul 82 alineatul (2) litera (b) prevede că „drepturile persoanelor în procedura penală” reprezintă o materie în care pot fi instituite norme minime.
(7) Normele minime comune ar trebui să aibă ca rezultat sporirea încrederii în sistemele de justiție penală ale tuturor statelor membre, fapt ce ar conduce la o cooperare judiciară mai eficientă într-un climat de încredere reciprocă.
Respectivele norme comune minime ar trebui să se aplice în domeniile serviciilor de interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale.
(7a) La 30 noiembrie 2009, Consiliul a adoptat Foaia de parcurs pentru consolidarea drepturilor procedurale ale persoanelor suspectate sau acuzate în cadrul procedurilor penale
JO C 205, 04.12.2009, p.
1. .
Adoptând o abordare graduală, foaia de parcurs solicită adoptarea de măsuri referitoare la dreptul al traducere şi interpretare (măsura A), dreptul la informare referitoare la drepturi şi la acuzaţii (măsura B), dreptul la consiliere juridică şi la asistenţă juridică (măsura C), dreptul de a comunica cu autorităţile consulare şi părţi terţe (măsura D), precum şi măsuri referitoare la garanţiile speciale în cazul persoanelor suspectate sau acuzate, vulnerabile (măsura E);
(7b) În Programul de la Stockholm, adoptat la 10 decembrie 2009, Consiliul European a salutat foaia de parcurs şi a integrat-o în Programul de la Stockholm (punctul 2.4).
Consiliul European a subliniat caracterul neexhaustiv al foii de parcurs, invitând Comisia să studieze elemente suplimentare ale drepturilor procedurale minime ale persoanelor acuzate sau suspectate şi să ia în considerare oportunitatea analizării altor aspecte, cum ar fi prezumţia de nevinovăţie, pentru a promova o mai bună cooperare în acest domeniu.
(7c) Prezenta directivă este în legătură cu măsura A din foaia de parcurs. ea stabileşte standardele comune minime ce urmează a fi aplicate în domeniul interpretării şi traducerii în cadrul procedurilor penale, în vederea consolidării încrederii reciproce între statele membre.
(7d) Prezenta directivă are la bază propunere de decizia-cadru a Consiliului privind dreptul la interpretarea şi traducerea documentelor esenţiale în procesele penale
COM(2009) 338, 08.03.2009. , care a fost prezentată de către Comisie în iulie 2009, precum şi propunerea de directivă a Parlamentului European şi a Consiliului privind dreptul la interpretare şi la traducere în cadrul procedurilor penale, care a fost prezentată de către Comisie în martie 2010
COM(2010)0082 . .
(8) Dreptul la interpretare şi dreptul la traducere pentru persoanele care nu vorbesc şi nu înţeleg limba în care se desfăşoară procedurile sunt consacrate în articolul 6 din CEDO, astfel cum sunt interpretate în jurisprudenţa Curţii Europene a Drepturilor Omului.
Prevederile prezentei directive facilitează exercitarea acestor drepturi.
În acest sens, prezenta directivă urmărește asigurarea dreptului unei persoane suspectate sau acuzate la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale, în vederea garantării dreptului persoanei respective la un proces echitabil.
(9) Drepturile prevăzute în prezenta directivă ar trebui, de asemenea, să se aplice ca măsuri adiacente necesare ▌executării mandatului european de arestare în limitele prevăzute de prezenta directivă.
Statele membre de executare ar trebui să asigure și să suporte costurile de interpretare și traducere în favoarea persoanei solicitate care nu înţelege sau vorbeşte limba în care se desfăşoară procedurile.
(9a) În unele state membre, problema infracţiunilor relativ minore, de tipul infracţiunilor rutiere care sunt comise pe scară largă, poate fi rezolvată prin impunerea unei sancţiuni de către o autoritate competentă, alta decât o instanţă cu competenţe în materie penală, de exemplu, în urma unui control rutier.
În asemenea situaţii, nu ar fi rezonabil să se ceară autorităţilor competente să ofere toate drepturile care decurg din prezenta directivă.
Aşadar, în cazul în care legislaţia unui stat membru prevede impunerea unei sancţiuni pentru infracţiuni minore, de către o autoritate alta decât o instanţă cu competenţe în materie penală, şi se poate introduce o cale de atac împotriva acelei sancţiuni în faţa unei asemenea instanţe, atunci prezenta directivă se aplică doar în cazul procedurilor respectivei instanţe, ca urmare a unei astfel de căi de atac.
(10) Prevederile prezentei directive ar trebui să garanteze asistenţa lingvistică gratuită şi adecvată , care să le permită persoanelor suspectate şi acuzate care nu vorbesc sau nu înţeleg limba în care se desfăşoară procedurile, să-şi exercite pe deplin dreptul de a se apăra singure, precum şi să garanteze caracterul echitabil al procedurilor .
(10a) Serviciile de interpretare pentru persoana suspectată sau acuzată ar trebui furnizate fără întârziere .
În anumite cazuri, se poate întâmpla ca interpretarea să fie asigurată după o anumită perioadă, fără ca acest fapt să constituie o încălcare a prevederii conform căreia interpretarea trebuie fie asigurată imediat, cu condiţia ca întârzierea respectivă să fie rezonabilă în condiţiile date.
(10b) Comunicarea dintre persoana suspectată sau acuzată şi avocatul acesteia trebuie să beneficieze de interpretare în conformitate cu prevederile prezentei directive; Persoana suspectată sau acuzată ar trebui să poată, inter alia, să prezinte avocatului său versiunea sa în ce priveşte faptele, să menţioneze orice declaraţii cu care nu este de acord şi să îşi informeze avocatul cu privire la orice fapte care ar trebui invocate în apărarea sa.
(10c) În vederea pregătirii apărării, comunicarea dintre persoana suspectată sau acuzată şi avocatul său, care are legătură directă cu interogatoriul şi audierile din cadrul procedurilor sau cu depunerea unei căi de atac sau a oricărei alte cereri de natură procedurală, cum ar fi cauţiunea, trebuie să beneficieze de interpretare când acest fapt este necesar în vederea asigurării caracterului echitabil al procedurilor .
(10d) Statele membre ar trebui să se asigure de instituirea unei proceduri sau a unui mecanism care să verifice dacă persoana suspectată sau acuzată înţelege şi vorbeşte limba în care se desfăşoară procedurile penale şi dacă are nevoie de serviciile unui interpret.
O astfel de procedură sau mecanism presupune faptul că autorităţile competente verifică, prin orice mijloace adecvate, inclusiv prin consultarea persoanei suspectate sau acuzate, capacitatea acesteia de a înţelege şi vorbi limba în care se desfăşoară procedurile și dacă are nevoie de serviciile unui interpret.
(10e) Serviciile de interpretare şi traducere ca urmare a aplicării prezentei directive trebuie oferite în limba maternă a persoanei suspectate sau acuzate sau în orice altă limbă pe care aceasta o înţelege şi care îi permite exercitarea deplină a dreptului de a se apăra şi garantează caracterul echitabil al procedurilor.
(10f) Respectarea dreptului la interpretare şi traducere, prevăzut în prezenta directivă, nu trebuie să aducă atingere niciunui al drept de natură procedurală, prevăzut în legislaţia naţională.
▌
(11a) Statele membre ar trebui să se asigure că pot exercita controlul cu privire la calitatea interpretării şi a traducerii oferite, atunci când autorităţile competente au fost notificate într-un caz specific.
(12) Persoana suspectată sau acuzată, sau persoana supusă procedurilor de executare a mandatului european de arestare,trebuie să aibă dreptul de a contesta decizia conform căreia nu este necesară interpretarea sau traducerea, în conformitate cu procedurile din legislaţia naţională .
Acest drept nu atrage după sine obligaţia ca statele membre să pună la dispoziţie un mecanism separat sau o procedură de plângere , prin care să se poate contesta o asemenea constatare, şi nu ar trebui să afecteze termenele aplicabile executării mandatului european de arestare .
(12a) În cazul în care calitatea serviciilor de interpretare nu este suficientă pentru a garanta dreptul la un proces echitabil, autorităţile competente trebuie să poată înlocui interpretul desemnat.
▌
(14) Obligația de diligență către persoana suspectată sau acuzată care se află într-o poziție potențial vulnerabilă, în special datorită unor dizabilităţi fizice care îi afectează capacitatea de a comunica eficient decurge din necesitatea unei administrări echitabile a justiției.
Organele de urmărire penală, autoritățile de aplicare a legii și cele judiciare ar trebui, prin urmare, să se asigure că aceste persoane își pot exercita în mod efectiv drepturile prevăzute de prezenta directivă, de exemplu prin acordarea unei atenții deosebite oricărei vulnerabilități potențiale care afectează capacitatea de a înțelege procedurile și de a se face înțelese și prin luarea măsurilor corespunzătoare pentru garantarea acestor drepturi.
(14a) Atunci când se recurge la videoconferinţe pentru furnizarea de servicii de interpretare de la distanţă, autorităţile competente ar putea folosi instrumentele care se elaborează în contextul e-Justiţiei europene (de exemplu, informaţii cu privire la instanţe cu instalaţii pentru videoconferinţe sau manuale).
(14b) Prezenta directivă ar trebui evaluată în lumina experienţei practice dobândite.
Dacă este cazul, ar trebui evaluată pentru a ameliora garanţiile pe care le stabileşte.
(15) Garantarea unor proceduri echitabile necesită ca documentele esențiale, sau cel puțin părțile relevante ale acestor documente, să fie traduse pentru persoana suspectată sau acuzată , în conformitate cu prevederile prezentei directive. ▌ Unele documente ar trebui să fie întotdeauna considerate esențiale în acest scop și, deci, să fie traduse, cum ar fi decizia de privare de libertate a unei persoane, rechizitoriul/actul de inculpare și orice hotărâre.
Autorităţile statelor membre decid, la propunerea lor sau la cererea persoanei acuzate sau suspectate sau a avocatului acesteia, ce alte documente sunt esenţiale pentru garantarea caracterului echitabil al procedurilor, şi, deci, care documente trebuie, de asemenea, traduse.
▌
(16a) Statele membre ar trebui să înlesnească accesul la bazele de date naţionale cu translatori şi interpreţi în domeniul juridic, acolo unde există astfel de baze de date.
În acest sens, trebuie acordată o atenţie deosebită acordării accesului la bazele de date existente prin intermediul portalului e-justiție , după cum s-a preconizat în Planul de acţiune privind e-justiţia europeană din 27 noiembrie 2008
JO C 75 din, 03.03.2009, p.1. .
(16b) Directiva ar trebui să stabilească normele minime.
Statele membre ar trebui să poată extinde drepturile stabilite prin prezenta directivă în vederea asigurării unui nivel mai ridicat de protecţie şi în situaţiile care nu sunt tratate în mod explicit de directivă.
Nivelul de protecţie nu ar trebui să scadă niciodată sub standardele prevăzute de Convenţia europeană a drepturilor omului sau de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene , astfel cum sunt interpretate în jurisprudenţa Curţii Europene a Drepturilor Omului sau a Curţii de Justiţie a Uniunii Europene .
(18) ▌Dispoziţiile din prezenta directivă care corespund drepturilor garantate de CEDO sau de Cartă ar trebui interpretate şi puse în aplicare în conformitate cu acele drepturi , astfel cum au fost dezvoltate în jurisprudenţa relevantă a Curţii Europene şi a Drepturilor Omului şi a Curţii de Justiţie a Uniunii Europene .
(19) Deoarece obiectivul prezentei directive, și anume instituirea unor norme comune minime nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre și, în consecință, datorită dimensiunii și efectelor acțiunii propuse, poate fi mai bine realizat la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, prevăzut și definit la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană.
În conformitate cu principiul proporţionalităţii enunţat la acelaşi articol, prezenta directivă nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.
(19a) În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziţia Regatului Unit şi a Irlandei cu privire la spaţiul de libertate, securitate şi justiţie, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, Regatul Unit şi Irlanda şi-au notificat dorinţa de a lua parte la adoptarea şi la aplicarea prezentei directive .
(19b) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, care nu este obligatorie pentru Danemarca şi nu i se aplică.
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Domeniul de aplicare
1.
Prezenta directivă instituie norme privind dreptul la servicii de interpretare și de traducere în cadrul procedurilor penale și al procedurilor de executare a mandatului de arestare european.
2.
De aceste drepturi beneficiază orice persoană din momentul în care respectivei persoane îi este adus la cunoștință de către autoritățile competente ale unui stat membru, prin notificare oficială sau în alt mod, faptul că este suspectată sau acuzată de comiterea unei infracțiuni, până la finalizarea procedurilor, prin aceasta înțelegându-se soluționarea definitivă întrebării dacă persoana suspectată sau acuzată a comis infracțiunea , inclusiv pronunțarea hotărârii judecătorești și soluționarea oricărui apel .
3.
În cazul în care legislaţia unui stat membru prevede impunerea unei sancţiuni pentru infracţiuni minore, de către o autoritate alta decât o instanță cu competențe în materie penală, şi se poate introduce o cale de atac împotriva acelei sancţiuni în faţa unei asemenea instanţe, atunci prezenta directivă se aplică doar în cazul procedurilor respectivei instanţe, ca urmare a unei astfel de căi de atac.
3a.
Prezenta directivă nu aduce atingere normelor dreptului intern referitoare la prezenţa unui avocat în oricare etapă a procedurilor penale, nici nu aduce atingere normelor dreptului intern privind dreptul de acces unei persoane suspectate sau acuzate la documentele din cadrul procedurilor penale.
Articolul 2 Dreptul la servicii de interpretare
1.
Satele membre se asigură că persoanei suspectate sau acuzate, care nu înţelege şi nu vorbeşte limba în care se desfăşoară procedura penală respectivă, i se oferă, fără întârziere , servicii de interpretare ▌în cadrul procedurilor penale desfășurate în fața autorităților de urmărire penală și a celor judiciare, inclusiv în cadrul interogatoriilor efectuate de poliție, în cadrul tuturor audierilor în fața instanței și în cadrul oricăror audieri intermediare necesare ▌.
1a.
Statele membre se asigură că, atunci când este necesar în vederea asigurării caracterului echitabil al procedurilor, sunt disponibile servicii de interpretare pentru comunicarea dintre persoana suspectată sau acuzată şi avocatul său, care are legătură directă cu interogatoriul şi audierile din cadrul procedurilor sau cu depunerea unei căi de atac sau a oricărei alte cereri de natură procedurală .
2.
Dreptul la interpretare include asistenţa oferită persoanelor cu deficienţe de auz şi vorbire.
3.
Statele membre asigură instituirea unei proceduri sau a unui mecanism care să verifice dacă persoana suspectată sau acuzată ▌înţelege şi vorbeşte limba în care se desfăşoară procedurile penale şi are nevoie să fie asistată de un interpret.
4.
Statele membre se asigură că ▌, în conformitate cu procedurile din legislaţia naţională , persoana suspectată sau acuzată are dreptul să exercite o cale de atac împotriva oricărei hotărâri care dispune că nu este necesară interpretarea şi, atunci când s-a asigurat interpretarea, are posibilitatea de a reclama faptul că traducerea nu este de o calitate suficientă pentru a asigura corectitudinea procedurilor.
4a.
Dacă este cazul, se pot folosi tehnologii de tipul videoconferinţei sau al comunicării prin telefon sau internet, cu condiţia ca prezenţa fizică a interpretului să nu fie necesară pentru a garanta corectitudinea procedurilor;
5.
În cadrul procedurilor de executare a mandatului european de arestare, statul membru de executare se asigură că autoritățile sale competente asigură oricărei persoane supuse unei asemenea proceduri, care nu înțelege sau nu vorbește limba în care se desfășoară procedurile, servicii de interpretare în conformitate cu prezentul articol.
5a.
Interpretarea oferită în temeiul acestui articol este de o calitate care să garanteze caracterul echitabil al procedurilor, în special asigurându-se că persoana suspectată sau acuzată în cadrul procedurilor penale cunoaşte cazul instrumentat împotriva sa şi poate să îşi exercite dreptul de a se apăra singură.
Articolul 3
Dreptul la traducerea documentelor esenţiale
1.
Statele membre se asigură că, într-un interval rezonabil de timp, persoanei suspectate sau acuzate, care nu înțelege limba în care se desfășoară procedurile penale respective, i se asigură traducerea scrisă ▌a tuturor documentelor esențiale ▌ pentru se asigura că aceasta poate să îşi exercite dreptul de a se apăra singur şi a garanta corectitudinea procedurilor ▌.
2. ▌Documentele esenţiale ▌includ ▌deciziile de privare de libertate a unei persoane, rechizitoriul/actul de inculpare și orice hotărâre ▌.
3.
Autorităţile competente decid de la caz la caz dacă mai există şi alte documente esenţiale.
Persoana suspectată sau acuzată sau avocatul acesteia poate înainta o cerere motivată în acest scop.
3a.
Părţile din documentele esenţiale care nu sunt relevante pentru ca persoana suspectă sau acuzată să cunoască cazul instrumentat împotriva sa, nu trebuie traduse .
4.
Statele membre se asigură că, în conformitate cu procedurile din legislaţia naţională , persoana suspectată sau acuzată are dreptul să exercite o cale de atac împotriva oricărei hotărâri care dispune că nu este necesară traducerea documentelor sau a pasajelor din acestea, atunci când s-a asigurat traducerea , şi are posibilitatea de a reclama faptul că traducerea nu este de o calitate suficientă pentru a asigura corectitudinea procedurilor.
5.
În cadrul procedurilor de executare a mandatului european de arestare, statul membru de executare se asigură că autoritățile sale competente asigură traducerea acestui document oricărei persoane supuse unei asemenea proceduri, care nu înțelege sau nu vorbește limba în care este redactat mandatul european de arestare, sau în care acesta a fost tradus de către statul membru emitent, însoţit de o traducere scrisă a documentului respectiv.
6.
Prin derogare de la normele generale instituite în alineatele 1, 2, 3 şi 5 de mai sus , o traducere orală sau un rezumat oral al documentelor esenţiale menţionate în prezentul articol ▌pot fi asigurate în locul unei traduceri scrise , cu condiţia ca o astfel de traducere orală sau rezumat oral să nu afecteze caracterul echitabil al procedurilor.
7.
Orice renunțare la dreptul de a avea o traducere a documentelor menţionate în acest articol ar trebui să facă obiectul cerinței ca persoana suspectă sau acuzată ▌să fi beneficiat anterior de asistență juridică și să fi fost informată pe deplin în legătură cu consecinţele renunţării sale, sau ca renunțarea să fi fost neechivocă şi făcută în mod voluntar.
7a.
Traducerea oferită în temeiul acestui articol este de o calitate care să garanteze caracterul echitabil al procedurilor, în special asigurându-se că persoana suspectată sau acuzată în cadrul procedurilor penale cunoaşte cazul instrumentat împotriva sa şi poate să îşi exercite dreptul de a se apăra singură.
Articolul 4
Costurile serviciilor de interpretare şi traducere
Statele membre acoperă costurile legate de serviciile de interpretare și de traducere care rezultă din aplicarea articolelor 2 și 3, indiferent de rezultatul procedurilor.
Articolul 5
Calitatea interpretării şi a traducerii
1.
Statele membre iau măsuri concrete pentru a se asigura de faptul că interpretarea şi traducerea furnizate îndeplinesc standardele de calitate prevăzute la articolul 2 alineatul (6) şi articolul 3 alineatul (8.)
2. în vederea promovării calităţii interpretării şi traducerii, precum şi a accesului eficient la acestea, statele membre depun eforturile necesare pentru crearea unui registru sau a mai multor registre a traducătorilor şi interpreţilor independenţi care sunt calificaţi corespunzător.
După crearea registrului sau a registrelor, acestea trebuie să fie disponibile pentru avocaţi şi autorităţile în cauză.
3.
Statele membre se asigură că interpreţilor şi translatorilor li se cere să respecte confidenţialitatea în ceea ce priveşte interpretarea şi traducerea furnizate în temeiul prezentei directive.
Articolul 5a Formarea
Fără a aduce atingere independenței judiciare sau diferitelor organizații judiciare din Uniunea Europeană, statele membre ar trebui să încurajeze persoanele responsabile de formarea judecătorilor, procurorilor și personalului judiciar implicat în proceduri penale să acorde o atenție deosebită particularităților comunicării în prezenţa unui interpret, astfel încât să asigure o comunicare eficace şi eficientă.
Articolul 5b
Conservarea înregistrărilor
Statele membre se asigură că atunci când autorităţile de urmărire penală sau cele judiciare interoghează o persoană suspectă sau acuzată, cu ajutorul unui interpret, în temeiul articolul 2, sau atunci când se asigură o traducere orală sau un rezumat oral al documentelor esenţiale în prezenţa unei asemenea autorităţi, în temeiul articolului 3 alineatul (6), sau atunci când are loc o renunţare la drepturi, în temeiul articolului 3 alineatul (7), aceste evenimente se consemnează utilizându-se procedura de înregistrare, în conformitate cu legislaţia naţională a statului membru respectiv.
Articolul 6 Clauza de menținere a nivelului de protecție
Nicio dispoziţie a prezentei directive nu se interpretează ca o limitare a vreunui drept sau a vreunei garanţii procedurale, nici ca o derogare de la acestea, care sunt asigurate conform Convenţiei europene pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, conform Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene , conform dispoziţiilor relevante de drept internaţional sau conform legislaţiei oricărui stat membru şi care asigură un nivel mai ridicat de protecţie .
Articolul 7
Punerea în aplicare
1.
Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege şi a actelor administrative necesare ▌pentru a se conforma ▌prezentei directive până la …
* JO: de introdus data - 36 de luni de la publicarea prezentei decizii-cadru în Jurnalul Oficial. * .
2. ▌Statele membre transmit ▌Comisiei textul dispoziţiilor care transpun în dreptul naţional obligaţiile care decurg din prezenta decizie.
3.
Atunci când statele membre adoptă aceste măsuri, ele conţin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoţite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale.
Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a unei astfel de trimiteri.
Articolul 8
Raportarea
Până la …
** JO: de introdus data - 48 de luni de la publicarea prezentei decizii-cadru în Jurnalul Oficial. ** *, Comisia prezintă Parlamentului European şi Consiliului un raport de evaluare a măsurii în care statele membre au adoptat măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive, însoţit, dacă este necesar, de propuneri legislative.
Articolul 9
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .
Articolul 10 Destinatarii
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la,
Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu
Preşedintele Preşedintele
_______________
EXPUNERE DE MOTIVE
În anul 2004 Comisia a prezentat o propunere de directivă a Consiliului privind drepturile procedurale în cadrul procedurilor penale în UE (COM(2004)348), care acoperea o gamă destul de largă de chestiuni.
Parlamentul a susţinut cu fermitate propunerea, fiind de acord cu opinia Comisiei, conform căreia încrederea între statele membre în domeniul cooperării judiciare ar fi mult consolidată prin armonizarea drepturilor persoanelor în cadrul investigaţiilor şi al procedurilor judiciare.
Cu toate acestea, din cauza faptului că statele membre nu au reuşit să ajungă la un acord, în 2007 au fost abandonate negocierile în cadrul Consiliului privind această măsură amplă.
În a doua jumătate a anului 2009, Preşedinţia suedeză a reluat eforturile sub forma unei „foi de parcurs” globale (JO C 295, 4.12.2009, p.1), pentru consolidarea drepturilor procedurale ale persoanelor suspectate sau acuzate în cadrul procedurilor penale, care prevede o abordare graduală, mai degrabă decât o singură măsură cuprinzătoare.
Consiliul European a salutat adoptarea de către Consiliu a foii de parcurs, cinci dintre măsurile avute în vedere intrând în domeniul de aplicare al propunerii din 2004: dreptul la traducere şi la interpretare; dreptul la informare referitoare la drepturi şi la acuzaţii (o „comunicare în scris a drepturilor”); dreptul la consiliere juridică şi la asistenţă juridică; comunicarea cu autorităţile consulare şi părţile terţe, cum ar fi angajatorii, familia sau prietenii şi dreptul inculpaţilor vulnerabili la asistenţă specifică şi garanţii.
În plus, este prevăzută o Carte verde privind reţinerea în procedurile premergătoare procesului.
În cadrul Programului de la Stockholm, Consiliul European a invitat Comisia să prezinte propunerile prevăzute în foaia de parcurs, în vederea implementării rapide a acesteia, să examineze drepturile procedurale ale persoanelor acuzate sau suspectate şi să ia în considerare oportunitatea analizării altor aspecte, cum ar fi prezumţia de nevinovăţie, pentru a promova o mai bună cooperare în acest domeniu.
În iulie 2009, Comisia a propus, ca o primă măsură a foii de parcurs, o Decizie-cadru a Consiliului (COM(2009)338) care vizează exclusiv dreptul la interpretare şi la traducere în cadrul procedurilor penale.
Parlamentul European a fost consultat şi raportoarea a redactat un proiect de raport (2009/0101 – PR/793491 – PE 430.359v01-00), dar procesul a fost stopat datorită intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona.
Printr-o abordare regretabil de minimalistă în ceea ce priveşte angajamentul democratic, Parlamentul European nu a fost consultat nici în ceea ce priveşte foaia de parcurs, nici cu privire la rezoluţia referitoare la punerea concretă în aplicare a deciziei-cadru privind drepturile lingvistice.
Din raţiuni practice, Comisia nu a putut prezenta în decembrie 2009 o propunere timpurie de directivă privind drepturile lingvistice, acest lucru fiind astfel realizat de către un grup de state membre (PE-CONS 1/10), conţinutul reflectând acordul din octombrie 2009 al celor 27 de guverne cu privire la decizia-cadru, în contextul cerinţei privind unanimitatea, actuală la acel moment.
Poziţia raportoarei
Cooperarea în domeniul penal şi judiciar în UE se dezvoltă într-o manieră neechilibrată, acordându-se prioritate nevoilor organelor de urmărire penală şi autorităţilor de aplicare a legii, în defavoarea drepturilor acuzaţilor, iar lipsa unor garanţii procedurale ferme pentru persoanele supuse unui sistem judiciar pe care este posibil să nu îl înţeleagă bine reprezintă o lacună care nu ar trebui lăsată să continue.
Astfel, impulsul reînnoit vizând drepturile procedurale este binevenit şi, deşi abordarea graduală nu reprezintă cea mai bună soluţie, aceasta este preferabilă lipsei oricăror acţiuni, fiind esenţială menţinerea acestui impuls.
Nu numai că foaia de parcurs trebuie completată, dar trebuie, de asemenea, puse în aplicare mai multe măsuri de consolidare a încrederii şi a drepturilor în viitorul apropiat: dreptul inculpaţilor străini de a fi luaţi în considerare pentru eliberarea pe cauţiune într-o manieră nediscriminatorie reprezintă o prioritate urgentă.
Toate propunerile cuprinse în foaia de parcurs ar trebui înaintate cât mai curând, întrucât drepturile procedurale sunt strâns legate între ele.
De exemplu, dreptul la traducere şi interpretare poate fi subminat de informaţiile insuficiente cu privire la drepturi sau de lipsa disponibilităţii consilierii juridice gratuite şi prompte.
Orice costuri suplimentare pe care directiva le va impune asupra statelor membre sunt costurile ireductibile ale garantării unor procese corecte şi ale evitării unor erori judiciare şi vor fi oricum echilibrate printr-un număr mai mic de exercitări ale căilor de atac şi de întârzieri costisitoare.
Orice rezoluţie privind cele mai bune practici care ar putea fi adoptată pentru a însoţi directiva ar trebui să includă măsuri practice solide, care să consolideze implementarea drepturilor prevăzute în directivă.
Aderarea la standardele stabilite în cadrul Convenţiei Europene a Drepturilor Omului (CEDO) trebuie să constituie temeiul încrederii reciproce care determină recunoaşterea reciprocă la nivelul UE în domeniul judiciar şi să reprezinte standardele minime sub care nu poate coborî niciun stat membru al UE.
Drepturile prevăzute în prezenta directivă se bazează, prin urmare, pe articolul 5 (privind dreptul la libertate şi siguranţă) şi pe articolul 6 (privind dreptul la un proces echitabil) din Convenţie.
Deşi există situaţii în care se aplică articolul 5, iar măsura UE nu se aplică, de exemplu în cazul detenţiei persoanelor cu handicap mental, este adecvată menţionarea acestuia.
Articolul 5 acordă dreptul de a nu fi lipsit de libertate decât „potrivit căilor legale” şi, prin urmare, domeniul său de aplicare depăşeşte procedurile care au loc în instanţă; acest lucru se reflectă în aplicarea prezentei directive în cazul interogatoriilor premergătoare procesului
Întrucât UE intenţionează să instituie unui spaţiu unic de justiţie, cu norme comune şi cooperare intensivă, prezenta directivă şi cele ce vor urma trebuie nu numai să respecte CEDO, dar şi să construiască pe această bază în conformitate cu Carta drepturilor fundamentale a UE, pentru a stabili standarde ale UE mai înalte de protecţie a persoanelor suspectate şi a inculpaţilor.
Prezentul raport modifică propunerea statelor membre în mai multe moduri, printre care:
- referirea la Carta drepturilor fundamentale a UE, precum şi la CEDO;
- aplicabilitatea drepturilor trebuie declanşată nu numai de interogatoriu sau de arestare, ci şi prin conştientizarea bănuielii, fără ca persoana suspectată să trebuiască să fie informată de către autorităţi;
- extinderea drepturilor, astfel încât să includă toate stadiile procedurilor, inclusiv pronunţarea hotărârii judecătoreşti, căile de atac şi detenţia, până când procedurile sunt definitiv încheiate;
- trebuie specificat că persoana suspectată ar trebui informată în scris cu privire la drepturile sale;
- asistenţa acordată persoanelor, pentru compensarea lipsei abilităţilor lingvistice şi extinderea asistenţei la toate persoanele cu deficienţe fizice sau psihice;
- servicii de interpretare pentru comunicările dintre persoana suspectată şi avocatul său şi traducerea asistenţei juridice;
- materialele scrise şi traduse pentru a include toate documentele esenţiale ale cazului;
- căile de atac trebuie adresate unei autorităţi judiciare şi trebuie instituit un mecanism de depunere a plângerilor;
- adăugarea unor dispoziţii privind formarea, calificarea şi înregistrarea interpreţilor şi traducătorilor;
- adăugarea unor garanţii suplimentare privind înregistrarea, timp şi facilităţi adecvate, iar termenele procedurale trebuie să ţină seama de nevoile impuse de interpretare şi traducere.
PROCEDURĂ
Titlu
Dreptul la interpretare şi la traducere în cadrul procedurilor penale
Referinţe
00001/2010 – C7-0005/2010 – 2010/0801(COD)
Comisia competentă în fond
Data anunţului în plen
LIBE
8.2.2010
Aviz emis de către
Data anunţului în plen
JURI
8.2.2010
Avize care nu au fost emise
Data deciziei
JURI
8.3.2010
Raportori
Data numirii
Baroana Sarah Ludford (ALDE)
26.1.2010
Examinare în comisie
17.3.2010
10.6.2010
Data adoptării
10.6.2010
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
38
1
Membri titulari prezenţi la votul final
Jan Philipp Albrecht, Sonia Alfano, Emine Bozkurt, Simon Busuttil, Carlos Coelho, Agustín Díaz de Mera García Consuegra, Cornelia Ernst, Tanja Fajon, Hélène Flautre, Kinga Gál, Sylvie Guillaume, Anna Hedh, Salvatore Iacolino, Sophia in ‘t Veld, Teresa Jiménez-Becerril Barrio, Juan Fernando López Aguilar, Baroness Sarah Ludford, Monica Luisa Macovei, Nuno Melo, Claude Moraes, Carmen Romero López, Birgit Sippel, Csaba Sógor, Rui Tavares, Axel Voss, Tatjana Ždanoka
Membri supleanţi prezenţi la votul final
Edit Bauer, Andrew Henry William Brons, Anna Maria Corazza Bildt, Ioan Enciu, Ana Gomes, Stanimir Ilchev, Mariya Nedelcheva, Zuzana Roithová, Ernst Strasser, Kyriacos Triantaphyllides, Rainer Wieland, Cecilia Wikström
Membri supleanţi (articolul 187 alineatul (2)) prezenţi la votul final
George Lyon, Diana Wallis
