Răspuns dat de dl Andor în numele Comisiei
(29 martie 2010)
În principiu, autoritățile naționale ale statelor membre, împreună cu partenerii sociali, au responsabilitatea de a evalua și reglementa problemele ridicate de distinsul membru, ținând seama de legislația relevantă aplicabilă la nivel național, european și internațional.
Prin urmare, distinsul membru înțelege desigur faptul că Comisia nu poate formula observații în această fază cu privire la propunerile eventuale sau efective de modificare a legislației naționale existente.
Acestea fiind spuse, merită subliniat faptul că, în ceea ce privește întrebarea distinsului membru referitoare la libertatea de asociere, articolul 12 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene prevede că orice persoană are dreptul la libertatea de asociere, în special în ceea ce privește sindicatele.
Secțiunea 11 din Carta comunitară a drepturilor sociale fundamentale ale lucrătorilor http://www.aedh.eu/plugins/fckeditor/userfiles/file/Conventions%20internationales/Community_Charter_of_the_Fundamental_Social_Rights_of_Workers.pdf. conține dispoziții similare.
Cu toate acestea, în conformitate cu articolul 51 din Carta Drepturilor Fundamentale, dispozițiile Cartei se aplică statelor membre doar când acestea aplică legislația Uniunii.
Carta drepturilor sociale nu este obligatorie din punct de vedere juridic.
Nu există nicio legislație europeană care să prevadă în mod specific dreptul de asociere sau care să reglementeze condițiile de exercitare a acestuia.
Articolul 153 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în temeiul alineatului (5) al acestuia, nu aplică dreptul de asociere.
Libertatea de exprimare se numără printre valorile Uniunii și se bazează pe dispozițiile articolului 2 din TFUE.
Cu toate acestea, Comisia nu are competența de a examina încălcări presupuse ale drepturilor fundamentale care nu au nicio legătură cu legislația Uniunii, cum este cazul în situația descrisă de distinsul membru.
