A6-0450/2007
21.11.2007
***I
RAPORT
privind propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I)
(COM(2005)0650 – C6‑0441/2005 – 2005/0261(COD))
Comisia pentru afaceri juridice
Raportor:
Cristian Dumitrescu
PE 374.427v01-00
Legenda simbolurilor utilizate
* Procedura de consultare majoritatea voturilor exprimate
**I Procedura de cooperare (prima lectură) majoritatea voturilor exprimate
**II Procedura de cooperare (a doua lectură) majoritatea voturilor exprimate pentru a aproba poziţia comună majoritatea membrilor care compun Parlamentul pentru a respinge sau a modifica poziţia comună
*** Aviz conform majoritatea membrilor care compun Parlamentul, cu excepţia cazurilor prevăzute la articolele 105, 107, 161 şi 300 din Tratatul CE şi la articolul 7 din Tratatul UE
***I Procedura de codecizie (prima lectură) majoritatea voturilor exprimate
***II Procedura de codecizie (a doua lectură) majoritatea voturilor exprimate pentru a aproba poziţia comună majoritatea membrilor care compun Parlamentul pentru a respinge sau a modifica poziţia comună
***III Procedura de codecizie (a treia lectură) majoritatea voturilor exprimate pentru a aproba proiectul comun
(Procedura indicată se bazează pe temeiul juridic propus de Comisie.)
Amendamente la un text legislativ
În amendamentele Parlamentului, textul modificat este evidenţiat prin caractere cursive aldine .
Evidenţierea cu caractere cursive simple este o indicaţie pentru serviciile tehnice competente, referitoare la elemente ale textului legislativ propuse pentru a fi corectate în vederea elaborării textului final (de exemplu elemente evident greşite sau omise într-o anumită versiune lingvistică).
Propunerile de corectură sunt supuse acordului serviciilor tehnice în cauză.
CUPRINS
PROIECT DE REZOLUŢIE LEGISLATIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN...................5
EXPUNERE DE MOTIVE........................................................................................................44
OPINION of the Committee on Employment and Social Affairs ..............46
PROCEDURĂ...........................................................................................................................54
PROIECT DE REZOLUŢIE LEGISLATIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN
privind propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I)
( COM(2005)0650 – C6‑0441/2005 – 2005/0261(COD) )
(Procedura de codecizie: prima lectură)
Parlamentul European,
– având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European şi Consiliului ( COM(2005)0650 ),
– având în vedere articolul 251 alineatul (2), articolul 61 litera (c) şi articolul 67 alineatul (5) din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie ( C6‑0441/2005 ),
– având în vedere articolul 51 din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice şi avizul Comisiei pentru ocuparea forţei de muncă şi afaceri sociale ( A6-0450/2007 ),
1. aprobă propunerea Comisiei astfel cum a fost modificată;
2. solicită Comisiei să îl sesizeze din nou, în cazul în care intenţionează să modifice în mod substanţial această propunere sau să o înlocuiască cu un alt text;
3. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite Consiliului şi Comisiei poziţia Parlamentului.
Text propus de Comisie
Amendamentele Parlamentului
Amendamentul
1
Considerentul 1
(1) Uniunea și-a stabilit obiectivul realizării unui spațiu al libertății, securității și justiției.
Comunitatea trebuie să adopte în acest scop măsuri cu impact transfrontalier privind cooperarea judiciară în materie civilă, astfel încât să se asigure buna funcționare a pieței interne, inclusiv măsuri de promovare a compatibilității normelor referitoare la conflictul de legi, aplicabile în statele membre .
(1) Uniunea și-a stabilit obiectivul menţinerii şi dezvoltării unui spațiu al libertății, securității și justiției.
Pentru instituirea treptată a acestui spaţiu, Comunitatea urmează să adopte măsuri cu impact transfrontalier privind cooperarea judiciară în materie civilă, astfel încât să se asigure buna funcţionare a pieţei interne.
Amendamentul
2
Considerentul 1a (nou)
(1a) În conformitate cu articolul 65 litera (b) din tratat, printre aceste măsuri trebuie să fie incluse măsuri care să favorizeze compatibilitatea normelor aplicabile în statele membre în materie de conflicte de legi şi de competenţă.
Amendamentul
3
Considerentul 2
(2) În vederea punerii în aplicare cu eficacitate a prevederilor relevante din Tratatul de la Amsterdam, Consiliul (Justiție și afaceri interne) din 3 decembrie 1998 a adoptat un plan de acțiune referitor la o punere în aplicare optimă a prevederilor Tratatului de la Amsterdam privind zona de libertate, securitate și justiție,, subliniind importanța promovării compatibilității normelor conflictului de legi cu scopul de a atinge obiectivul recunoașterii reciproce a hotărârilor și ducând, dacă este necesar, la revizuirea anumitor prevederi ale Convenției cu privire la legea aplicabilă obligațiilor contractuale, luând în considerare prevederile speciale care vizează normele conflictului de legi în alte acte comunitare.
eliminat
Amendamentul
4
Considerentul 3
(3) Consiliul European de la Tampere din 15 și 16 octombrie 1999 a confirmat ca prioritate principiul recunoașterii reciproce a hotărârilor în stabilirea unui spațiu european de justiție .
Programul de măsuri destinate punerii în aplicare a principiului recunoașterii reciproce a deciziilor în materie civilă și comercială specifică faptul că măsurile de însoțire privind armonizarea normelor conflictului de legi contribuie efectiv la facilitarea recunoașterii reciproce a hotărârilor.
Consiliul European a reafirmat în Programul de la Haga că activitatea pe axată pe conflictul de legi conflictului de legi privind obligațiile contractuale ar trebui continuată în mod activ .
(3) Consiliul European de la Tampere din 15 şi 16 octombrie 1999 a confirmat principiul recunoaşterii reciproce a hotărârilor şi a altor decizii, ca bază a cooperării judiciare în materie civilă, şi a invitat Consiliul şi Comisia să adopte un program de măsuri destinate aplicării principiului recunoaşterii reciproce.
Amendamentul
5
Considerentul 3a (nou)
(3a) La 30 noiembrie 2000, Consiliul a adoptat un program comun al Comisiei şi Consililui de măsuri pentru punerea în aplicare a principiului recunoaşterii reciproce a deciziilor în materie civilă şi comercială 1 .
Programul stabileşte măsuri privind armonizarea normelor conflictului de legi, precum cele care facilitează recunoaşterea reciprocă a hotărârilor.
______________
1 JO C 12, 15.1.2001, p.
1.
Amendamentul
6
Considerentul 3b (nou)
(3b) Programul de la Haga 1 , adoptat de Consiliul European la 5 noiembrie 2004, solicita ca activitatea axată pe normele conflictului de legi privind obligațiile contractuale să fie continuată în mod susţinut („Roma I”).
_____________
1 JO C 53, 03.03.2005, p.
1.
Amendamentul
7
Considerentul 4
(4) Buna funcționare a pieței interne cere ca, în scopul îmbunătățirii previzibilității rezultatului litigiilor, a siguranței juridice și a liberei circulații a hotărârilor, normele conflictului de legi din statele membre să desemneze aceeași lege națională, indiferent de țara căreia îi aparține instanța în care a fost intentat procesul.
Din aceleași motive este necesară realizarea unei armonizări depline între trei instrumente - prezentul regulament, Regulamentul Consiliului (CE) nr.
2001/44 din 22 .12.2000 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială ("Bruxelles I") și Regulamentul Parlamentului și al Consiliului (CE) nr. […] privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale ("Roma II").
(4) Buna funcționare a pieței interne cere ca, în scopul îmbunătățirii previzibilității rezultatului litigiilor, a siguranței juridice și a liberei circulații a hotărârilor, normele conflictului de legi din statele membre să desemneze aceeași lege națională, indiferent de țara căreia îi aparține instanța în care a fost intentat procesul.
Amendamentul
8
Considerentul 6
(6) Domeniul de aplicare a regulamentului trebuie stabilit astfel încât să se asigure consecvența cu Regulamentul (CE) nr.
44/2001 și Regulamentul Parlamentului și al Consiliului (CE) nr. […] privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale ( " Roma II " ).
(6) Domeniul de aplicare material şi dispoziţiile prezentului regulament ar trebui să fie compatibile cu Regulamentul (CE) nr.
44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială („Bruxelles I”) 1 şi cu Regulamentul (CE) nr.
864/2007 al Parlamentului European şi al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale ( „ Roma II ” ) 2 .
___________
1 JO L 12, 16.1.2001, p.
1.
Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr.
1791/2006 (JO L 363, 20.12.2006, p.
1).
2 JO L 199, 31.7.2007, p.
40 .
Amendamentul
9
Considerentul 6a (nou)
(6a) Relațiile de rudenie ar trebui să cuprindă legăturile de filiație, de căsătorie, de alianță și legăturile colaterale.
Menționarea, la articolul 1 alineatul (2), a relațiilor cu efecte comparabile cu cele ale căsătoriei și ale altor relații de rudenie trebuie interpretată în conformitate cu legislația statului membru în care este sesizată instanța.
Justification
Reproduces a recital in Rome II.
Amendamentul
10
Considerentul 6b (nou)
(6b) Obligațiile rezultate din înțelegerile încheiate înainte de semnarea unui contract sunt reglementate de articolul 12 din Regulamentul (CE) nr.
864/2007.
Prin urmare, aceste obiective ar trebui excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament.
Justificare
This recital is necessary having regard to Rome II.
Amendamentul
11
Considerentul 7a (nou)
(7a) În cazul alegerii unei anumite legislații, dacă toate celelalte elemente ce definesc situația în cauză sunt localizate într-un stat diferit de cel a cărui lege a fost aleasă, alegerea legislației nu ar trebui să aducă atingere aplicării dispozițiilor legii acelui stat de la care nu se admit derogări pe bază de acord.
Acest articol trebuie să se aplice indiferent dacă, odată cu legislaţia, a fost aleasă o instanță sau un tribunal.
Întrucât nu se intenționează modificări de fond în raport cu articolul 3 alineatul (3) din Convenția de la Roma, textul reia, pe cât posibil, formularea articolului 14 din Regulamentul (CE) nr.
864/2007.
Justification
This recital is necessary to explain the references to provisions which cannot be derogated from by agreement and how they relate to Rome II.
Amendamentul
12
Considerentul 8
(b) Cu scopul de a contribui la obiectivul general al instrumentului - siguranța juridică în spațiul de justiție european - normele conflictului trebuie să prezinte un grad înalt de previzibilitate.
Instanțele trebuie să dispună totuși de o marjă de apreciere pentru a identifica , într-un număr limitat de cazuri ipotetice, legea cea mai apropiată de situația efectivă.
(8) Cu scopul de a contribui la obiectivul general al instrumentului - siguranţa juridică în spațiul de justiție european - normele conflictului trebuie să prezinte un grad înalt de previzibilitate.
Instanțele trebuie să dispună totuși de o marjă de apreciere pentru a identifica legea cea mai apropiată de situația efectivă.
Justificare
The words deleted are not themselves conducive to legal certainty in that they could be confusing.
Amendamentul
13
Considerentul 8a (nou)
(8a) Acordurile între părți, prin care acestea conferă uneia sau mai multor instanțe sau tribunale dintr-un stat membru competența exclusivă de a judeca litigiile apărute în cadrul contractului, ar trebui să constituie unul din factorii de care trebuie să se țină seama pentru a determina dacă a fost exprimată clar alegerea unei anumite legislații.
Justification
This recital is necessary as a result of the deletion of the provision in the Commission’s proposal to the effect that a jurisdiction clause would be deemed to reflect an implicit choice-of-law in the absence of a choice-of-law clause.
Amendamentul
14
Considerentul 8b (nou)
(8b) Prezentul regulament nu înlătură posibilitatea părților de a include ca referințe în contractul lor un corp de legi nestatale sau o convenție internațională.
Justification
It is considered appropriate to refer to the use of such bodies of non-State law as UNIDROIT in a recital, rather than in the enacting terms.
Amendamentul
15
Considerentul 8c (nou)
(8c) În cazul în care Comunitatea adoptă, în cadrul unui instrument juridic adecvat, norme de drept material contractual, inclusiv termeni și condiții standard, respectivul instrument poate dispune libertatea părților de aplica normele respective.
Amendamentul
16
Considerentul 8d (nou)
(8d) În ceea ce privește legislația aplicabilă în absenţa exprimării unei alegeri, noțiunea de „prestare de servicii” şi de „vânzare de bunuri” ar trebui interpretată în același fel ca și în aplicarea articolului 5 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.
44/2001 al Consiliului în măsura în care serviciile şi bunurile sunt reglementate de regulamentul respectiv.
Deși contractele de franciză și de distribuție sunt asimilate contractelor de prestare de servicii, acestea fac obiectul unor norme specifice.
Justification
This clarification appears to be desirable.
Amendamentul
17
Considerentul 8e (nou)
(8e) În ceea ce privește legea aplicabilă în absenţa exprimării unei alegeri, sistemele multilaterale ar trebui să fie acelea în cadrul cărora se efectuează tranzacțiile, precum piețele reglementate și sistemele multilaterale de tranzacționare, astfel cum sunt prevăzute la articolul 4 alineatul (1) punctele 14 și 15 din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare1, indiferent dacă se bazează sau nu pe un sistem de contrapartidă centrală.
_______________________________
1 JO L 145, 30.4.2004, p.
1.
Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2007/44/CE (JO L 247, 21.9.2007, p.
1).
Amendamentul
18
Considerentul 8f (nou)
(8b) În lipsa exprimării unei alegeri, legea aplicabilă contractului trebuie determinată în funcție de norma prevăzută pentru tipul specific de contract (vânzarea de bunuri, prestarea de servicii etc.).
În cazul în care nu poate fi asimilat niciunuia din tipurile definite sau în care, prin prisma elementelor sale, aparține mai multor tipuri definite, contractul trebuie să fie reglementat de legea țării în care partea obligată să execute prestația caracteristică își are reședința obișnuită.
În cazul unui contract care constă dintr-o serie de drepturi și obligații care se încadrează în mai multe tipuri de contracte definite, prestația caracteristică din cadrul contractului trebuie determinată în raport cu centrul său de greutate.
Justificare
Recitals 8f, 8g and 8h are considered necessary in order to explain the rules on the applicable law in the absence of choice, in the particular in the case of related contracts or contracts consisting of a bundle of rights and obligations capable of being categorised as more than one of the specified types of the contract for which specific rules are laid down.
Amendamentul
19
Considerentul 8g (nou)
(8g) În cazul în care un contract este în mod evident mai strâns legat de o altă țară decât cea menţionată la articolul 4 alineatele (1) sau (2), se aplică o clauză derogatorie, inclusă în dispoziţiile respective, care prevede aplicarea legislaţiei din ţara respectivă.
În această situație, trebuie să se verifice, inter alia, dacă contractul în cauză nu este strânslegat de unul sau mai multe alte contracte.
Amendamentul
20
Considerentul 8h (nou)
(8d) În lipsa unei alegeri, atunci când legea aplicabilă nu poate fi stabilită nici prin încadrarea contractului într ‑unul din tipurile specificate, nici prin asimilarea sa cu legislația țării în care partea trebuie să efectueze prestaţia caracteristică, contractul ar trebui reglementat de legislația țării de care este cel mai strâns legat.
Pentru a determina această țară, trebuie să se verifice, inter alia, dacă contractul în cauză nu este strâns legat de unul sau mai multe alte contracte.
Amendamentul
21
Considerentul 8i (nou)
(8i) În ceea ce priveşte interpretarea contractelor de transport de mărfuri, nu se are în vedere efectuarea niciunei modificări de substanţă a articolului 4 alineatul (4) a treia teză din Convenţia privind legea aplicabilă obligaţiilor contractuale1.
În consecinţă, contractele de navlosire pentru o singură călătorie (simple) și alte contracte al căror obiect principal îl constituie transportul de mărfuri sunt tratate drept contracte de transport de mărfuri.
În sensul prezentului regulament, termenul „expeditor” ar trebui să se refere la orice persoană care încheie un contract de transport cu transportatorul, iar „transportatorul” ar trebui să se refere la partea din contract care îşi asumă responsabilitatea de a transporta mărfurile, indiferent dacă prestează el însuşi sau nu serviciul de transport.
_____________
1 JO C 334, 20.12.2005, p.
1.
Amendamentul
22
Considerentul 10b (nou)
(10b) Serviciile și activitățile de investiții și serviciile auxiliare, astfel cum sunt menționate în secțiunile A și B din anexa I la Directiva 2004/39/CE, astfel cum a fost modificată, ar trebui să se supună regulii generale aplicabile contractelor încheiate cu consumatorii.
Amendamentul
23
Considerentul 10c (nou)
(10c) Ar trebui să se facă diferite excepţii de la regula generală privind legislaţia aplicabilă în cazul contractelor cu consumatorii.
O astfel de excepţie prevede că regula generală nu se aplică contractelor privitoare la dreptul real imobiliar sau la dreptul de închiriere a unui imobil decât în cazul în care contractele se referă la dreptul de utilizare pe bază de timp partajat a unui bun imobil în înțelesul Directivei 94/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 1994 privind protecția dobânditorilor în ceea ce privește anumite aspecte ale contractelor privind dobândirea dreptului de folosință pe durată limitată a bunurilor imobile1;
_______________________________
1 JO L 280, 29.10.1994, p.
1.
Amendamentul
24
Considerentul 10d (nou)
(10d) În sensul prezentului regulament, trimiterile la drepturile şi obligaţiile ce constituie termenii şi condiţiile care reglementează emiterea, ofertarea către public sau ofertele de preluare de valori mobiliare, precum şi la subscrierea şi răscumpărarea de unităţi ale organismelor de plasament colectiv ar trebui să includă, inter alia, condiţiile de reglementare a alocării de valori sau de unităţi, drepturile în caz de suprasubscriere, drepturile de retragere şi chestiuni similare în contextul ofertei, precum şi chestiunile menţionate la articolele 9-12 din prezentul regulament, ceea ce permite ca toate aspectele contractuale pertinente ale unei oferte care obligă emitentul sau ofertantul faţă de consumator să fie reglementate de o singură legislaţie.
Amendamentul
25
Considerentul 10e (nou)
(10e) În sensul prezentului regulament, instrumentele financiare reprezintă instrumentele menţionate la articolul 4 alineatul (1) punctul 17 din Directiva 2004/39/CE, astfel cum a fost modificată, iar valorile mobiliare reprezintă instrumentele menţionate la articolul 4 alineatul (1) punctul 18 din aceeaşi directivă.
Amendamentul
26
Considerentul 10f (nou)
În sensul prezentului regulament, serviciile financiare precum şi serviciile şi activităţile de investiţie şi serviciile auxiliare furnizate de profesionişti consumatorilor, aşa cum sunt menţionate în secţiunile A şi B din Anexa I a Directivei 2004/39/CE, astfel cum a fost modificată, precum şi contractele de vânzare de unităţi în organismele de plasament colectiv, reglementate sau nu în Directiva 85/611/CEE a Consiliului privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) 1, ar trebui să facă obiectul unei reguli generale care se aplică contractelor de consum.
Astfel, când se fac referiri la termenii şi condiţiile care reglementează emiterea sau oferta publică de valori mobiliare sau subscrierea sau răscumpărarea de unităţi ale organismelor de plasament colectiv, aceste referiri ar trebui să includă toate aspectele care obligă emitentul sau ofertantul faţă de consumator, dar nu şi acele aspecte care privesc prestarea unor astfel de servicii financiare.
_______________________________
1 JO L 375, 31.12.1985, p.
3.
Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2005/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 79, 24.03.2005, p.
9).
Amendamentul
27
Considerentul 10g (nou)
(10g) Este important să se asigure că drepturile și obligațiile care constituie un instrument financiar nu sunt reglementate de o normă generală aplicabilă contractelor de consum, întrucât aceasta ar putea conduce la aplicarea unor legi diferite pentru fiecare instrument emis și, prin urmare, ar schimba natura acestora și ar împiedica tranzacționarea și ofertarea lor fungibilă.
În acelaşi mod, ori de câte ori se emit sau se oferă astfel de instrumente, relaţia contractuală stabilită între emitent sau ofertant şi consumator nu ar trebui să fie condiţionată de aplicarea obligatorie a legii țării în care își are reședința obișnuită consumatorul, deoarece termenii şi condiţiile de emitere sau ofertare a acestora trebuie uniformizate.
Același raţionament ar trebui să se aplice sistemelor multilaterale reglementate de articolul 4 alineatul (1) litera (j1, în cazul cărora ar trebui să se garanteze că legea în vigoare la reședința obișnuită a consumatorului nu contravine normelor aplicabile contractelor încheiate în cadrul respectivelor sisteme sau cu operatorul acestora.
Amendamentul
28
Considerentul 11a (nou)
(11a) Angajatul nu ar trebui să fie lipsit de protecția conferită de imprescriptibile sau prescriptibile exclusiv în beneficiul acestuia.
Amendamentul
29
Considerentul 11b (nou)
(11b) În legătură cu contractele de muncă, dacă lucrătorul trebuie să își reia munca în țara de origine după îndeplinirea sarcinilor în străinătate munca realizată într-o altă țară se consideră temporară.
Încheierea unui nou contract de muncă cu angajatorul inițial sau cu un angajator care face parte din același grup de societăți ca și angajatorul inițial nu implică modificarea statutului de lucrător care efectuează temporar o muncă într-o altă țară al angajatului.
Justificare
This recital is needed in order to deal with temporary work on another country.
Amendamentul
30
Considerentul 12
(12) În cazul contractelor încheiate de către reprezentanți, normele conflictului trebuie stabilite în sensul de a guverna cele trei relații legale dintre comitent, agent și terți.
Contractul încheiat între comitent și terț se supune regulilor generale ale prezentului regulament.
eliminat
Justificare
It is proposed to delete the provision on agency.
Amendamentul
31
Considerentul 13
(13) Respectarea ordinii publice a statelor membre impune reguli specifice privind dispozițiile imperative și exceptarea din motive de ordine publică.
Punerea în aplicare a acestor legi trebuie să se facă în condiții de compatibilitate cu tratatul.
(13) Unele considerente de interes public justifică posibilitatea ca instanțele statelor membre să aplice, în situații excepționale, anumite excepții, dictate de ordinea publică și de anumite dispoziții imperative derogatorii.
Conceptul de „dispoziții imperative derogatorii” ar trebui distins de expresia „prevederi de la care nu se poate deroga prin acord” menționată, de exemplu, în articolul 3 alineatul (4) și ar trebui interpretat mai restrictiv.
Amendamentul
32
Considerentul 13a (nou)
În contextul cesiunii voluntare, termenul de „relație” utilizat aici ar trebui să indice că articolul 13 alineatul (1) se aplică și aspectelor patrimoniale ale unei cesiuni între cedent și cesionar în sistemele de drept în care astfel de aspecte sunt tratate independent de cele reglementate de legislația privind obligațiile.
Cu toate acestea, termenul de „relație” nu ar trebui înțeles ca referindu-se la o eventuală relație care ar putea exista între cedent și cesionar.
În special, nu este destinat includerii chestiunilor preliminare referitoare la o cesionare voluntară sau o subrogare contractuală.
Termenul ar trebui să fie strict limitat la aspectele care au relevanță directă pentru cesionarea voluntară/subrogarea contractuală în cauză.
Amendamentul
33
Considerentul 15
(15) Trebuie precizat raportul dintre acest regulament și alte prevederi ale dreptului comunitar.
(15) Trebuie evitată situația în care normele privind conflictul între legi sunt dispersate în cuprinsul mai multor instrumente și în care există diferențe între aceste norme .
Cu toate acestea, prezentul regulament nu exclude posibilitatea includerii unor norme privind conflictul între legi referitoare la obligațiile contractuale în dispozițiile dreptului comunitar, în anumite materii .
Prezentul regulament nu trebuie să aducă atingere aplicării altor instrumente ale căror dispoziții sunt menite să contribuie la funcționarea corespunzătoare a pieței interne, în măsura în care acestea nu pot fi aplicate împreună cu legea desemnată prin normele prezentului regulament.
Dispozițiile legii aplicabile, desemnată de normele prezentului regulament, nu ar trebui să limiteze libera circulație a mărfurilor și a serviciilor, astfel cum este reglementată prin instrumentele comunitare, spre exemplu Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic).
_______________________________________
JO L 178, 17.7.2000, p.
1.
Justificare
This recital has been copied from Rome II, where it was introduced in conciliation at the wish of Parliament’s delegation.
Amendamentul
34
Considerentul 16
(16) Respectarea angajamentelor internaționale pe care statele membre și le-au asumat impune ca prezentul regulament să nu aducă atingere convențiilor care se adresează anumitor domenii specifice, la care statele membre sunt parte.
Cu toate acestea, în cazul în care anumite aspecte importante ale unor astfel de situații se regăsesc într-unul sau mai multe state membre în momentul încheierii contractului, aplicarea anumitor convenții internaționale la care doar unele dintre statele membre sunt parte ar fi contrară obiectivului unui adevărat spațiu european de justiție.
Norma stabilită în prezentul regulament trebuie aplicată corespunzător.
În vederea facilitării interpretării normelor , Comisia va publica lista convențiilor relevante în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pe baza informațiilor furnizate de statele membre.
(16) Respectarea angajamentelor internaţionale pe care statele membre şi le-au asumat impune ca prezentul regulament să nu aducă atingere convenţiilor internaţionale la care unul sau mai multe state membre sunt parte în momentul adoptării acestui regulament.
Pentru ca aceste norme să fie mai accesibile , Comisia ar trebui să publice lista convențiilor relevante în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pe baza informațiilor furnizate de statele membre.
Amendamentul
35
Considerentul 16b (nou)
Comisia va face o propunere Parlamentului European și Consiliului cu privire la procedurile și condițiile conform cărora statele membre ar putea fi îndreptăţite să negocieze și să încheie, în nume propriu, acorduri cu terțe state, în cazuri particulare și excepționale, privind aspecte sectoriale, conținând dispoziții referitoare la legea aplicabilă obligațiilor contractuale.
Amendamentul
36
Considerentul 17
(17) Întrucât obiectivul acțiunii propuse, acela al unei mai bune previzibilități a hotărârilor judecătorești, care impune reguli uniforme privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale stabilite de către un act juridic comunitar obligatoriu și direct aplicabil , nu poate fi atins în mod satisfăcător de către statele membre, care nu pot stabili norme comunitare uniforme , și poate, în consecință, datorită efectelor sale în întreaga Comunitate, să fie pus mai bine în practică la nivel comunitar, Comunitatea poate lua măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut în articolul 5 din tratat.
În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut în respectivul articol, un regulament care sporește siguranța juridică fără a impune armonizarea normelor de fond ale dreptului intern nu acționează mai mult decât este necesar în scopul atingerii acelui obiectiv.
Întrucât obiectivul prezentului regulament nu poate fi atins într-o măsură suficientă de către statele membre și poate, în consecință, datorită efectelor şi dimensiunilor prezentului regulament , să fie pus mai bine în practică la nivel comunitar, Comunitatea ar putea lua măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut în articolul 5 din tratat.
În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut în respectivul articol, prezentul regulament nu acționează mai mult decât este necesar în scopul atingerii obiectivului său .
Amendamentul
37
Considerentul 18
(18) [Regatul Unit și Irlanda, în conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, și-au exprimat intenția de a participa la adoptarea și la aplicarea prezentului regulament. / Regatul Unit și Irlanda, în conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, nu participă la adoptarea prezentului regulament, care nu va fi, în consecință, obligatoriu pentru aceste state membre.]
(18) În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Irlanda și-au exprimat dorinţa de a participa la adoptarea și la aplicarea prezentului regulament.
Amendamentul
38
Considerentul 18a (nou)
(18) Regatul Unit nu a adresat o notificare în conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind unele dispoziţii referitoare la Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi Tratatul de instituire a Comunității Europene şi prin urmare, Regatul Unit nu ia parte la adoptarea prezentului regulament și care nu produce efecte şi nici nu se aplică în acest stat.
Amendamentul
39
Considerentul 19
(19) Danemarca, în conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, nu participă la adoptarea prezentului regulament, care nu va fi, în consecinţă , obligatoriu pentru acest stat membru .
Danemarca, în conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, care nu se aplică în acest stat .
Amendamentul
40
Articolul 1
1.
Prezentul regulament se aplică, în orice situație care implică un conflict de legi, obligațiilor contractuale în materie civilă și comercială.
1.
Prezentul regulament se aplică, în situațiile care implică un conflict între legi, obligațiilor contractuale în materie civilă și comercială.
Regulamentul nu se aplică, în special, în materie fiscală, vamală sau administrativă.
Regulamentul nu se aplică, în special, în materie fiscală, vamală sau administrativă.
2.
Prezentul regulament nu se aplică în cazul:
2.
Prezentul regulament nu se aplică în cazul:
(a) aspectelor care implică statutul sau capacitatea juridică a persoanelor fizice, fără a aduce atingere articolului 12;
(a) aspectelor care implică statutul sau capacitatea juridică a persoanelor fizice, fără a aduce atingere articolului 12;
(b) obligațiilor contractuale rezultate din relațiile de rudenie sau din relații care, în conformitate cu legea care le este aplicabilă , produc efecte similare , inclusiv obligații de întreținere;
(b) obligațiilor rezultate din relațiile de rudenie și din relații care, în conformitate cu legea, produc efecte comparabile , inclusiv obligații de întreținere;
(c) obligațiilor rezultate din regimurile matrimoniale sau din regimul proprietății care, în temeiul legii aplicabile acestora, produc efecte similare unei căsătorii, unor testamente și succesiuni;
(c) obligațiilor rezultate din regimurile proprietății matrimoniale, din regimul proprietății al relațiilor care, în temeiul legii aplicabile acestora, produc efecte comparabile cu o căsătorie, precum și cu testamente și succesiuni;
(d) obligațiilor rezultate din cambii, cecuri și bilete la ordin, precum și alte instrumente negociabile în măsura în care obligațiile ce decurg din astfel de instrumente negociabile derivă din caracterul lor negociabil;
(d) obligațiilor rezultate din cambii, cecuri și bilete la ordin, precum și alte instrumente negociabile în măsura în care obligațiile ce decurg din astfel de instrumente negociabile derivă din caracterul lor negociabil;
(e) convențiilor de arbitraj și convențiilor privind alegerea unei jurisdicții;
(e) convențiilor de arbitraj și convențiilor privind alegerea unei jurisdicții;
aspectelor vizate de legea societăților comerciale și a altor organisme, asociații sau persoane juridice, cum ar fi constituirea, prin înregistrare sau în alt mod, capacitatea juridică, organizarea internă sau dizolvarea companiilor și a altor organisme, asociații sau persoane juridice, răspunderea personală a funcționarilor și membrilor pentru datoriile societății, asociației sau persoanei juridice, precum și al aspectului privind posibilitatea angajării, de către organul de conducere al unei societăți, asociații sau persoane juridică, a responsabilității respectivei societăți, asociații sau persoane juridice în relație cu terții;
aspectelor reglementate de legea societăților comerciale și a altor organisme, asociații sau persoane juridice, precum constituirea, prin înregistrare sau în alt mod, capacitatea juridică, organizarea internă sau dizolvarea companiilor și a altor organisme, asociații sau persoane juridice și răspunderea personală a funcționarilor și membrilor pentru obligațiile societății, asociației sau persoanei juridice;
(fa) în care se pune problema dacă un reprezentant poate angaja, față de terți, un comitent sau în care un organ al unei întreprinderi sau al altor organisme, asociații sau persoane juridice poate angaja, față de terți, respectiva societate, asociație sau persoană juridică;
(g) constituirii de trusturi și relațiile dintre membrii fondatori, membrii consiliului de administrație și beneficiari;
(g) constituirii de trusturi și relațiile dintre membrii fondatori, membrii consiliului de administrație și beneficiari;
(h) dovezii și procedurii, fără a aduce atingere articolului 17;
(h) dovezii și procedurii, fără a aduce atingere articolului 17;
obligațiilor ce decurg dintr-o relație precontractuală ;
(i) obligațiilor ce decurg din înțelegeri la care se ajunge înainte de semnarea unui contract .
3.
În cadrul prezentului regulament, termenul „stat membru” definește statele membre, cu excepția Danemarcei [, Irlandei și a Marii Britanii].
3.
În cadrul prezentului regulament, termenul „stat membru” definește statele membre, cu excepția Danemarcei și a Regatului Unit.
Cu toate acestea, la articolul 3 alineatul (5), termenul desemnează toate statele membre.
Justificare
In particular, these changes are intended to bring the wording into line with Rome II.
Amendamentul
41
Articolul 2
Orice lege menționată în textul prezentei convenții se aplică indiferent dacă este sau nu legea unui stat membru.
Orice lege menționată în textul prezentului regulament se aplică indiferent dacă este sau nu legea unui stat membru.
Justificare
Corrects a manifest error.
Amendamentul
42
Articolul 3
1.
Fără a aduce atingere articolelor 5, 6 și 7 , contractul este reglementat de legea aleasă de părți.
1.
Contractul este reglementat de legea aleasă de părți.
Alegerea trebuie să fie expresă sau să rezulte cu certitudine din termenii contractuali, din comportamentul părților sau din circumstanțele specifice ale cazului respectiv.
Se va presupune că, dacă părțile au căzut de acord să se supună jurisdicției unuia sau mai multor tribunale sau instanțe ale unui stat membru în vederea instrumentării și judecării litigiilor apărute sau care se pot naște din executarea contractului, părțile au optat pentru legea acelui stat membru.
Alegerea se face în mod expres sau rezultă în mod clar din termenii contractuali sau din circumstanțele specifice ale cazului respectiv.
Părțile au libertatea de a alege legea aplicabilă contractului în întregime sau unei părți a acestuia.
Părțile au libertatea de a alege legea aplicabilă contractului în întregime sau unei părți a acestuia.
2.
De asemenea, părțile au posibilitatea să aleagă drept lege aplicabilă principiile și normele de drept material al contractelor, recunoscut pe plan internațional sau la nivel comunitar.
Cu toate acestea, aspectele privind subiectele reglementate de astfel de principii sau norme și care nu sunt tranșate expres de acestea vor fi soluționate în conformitate cu principiile generale pe care se bazează sau, în absența acestor principii, în conformitate cu legea aplicabilă în cazul în care nu există alternativă, în spiritul prezentului regulament.
3.
Părțile pot conveni în orice moment să supună contractul jurisdicției unei alte legi decât cea care îl reglementa anterior, fie în virtutea unei opțiuni anterioare conform prezentului articol, fie în virtutea altor dispoziții din prezentul regulament.
Nicio modificare adusă legii aplicabile, care intervine ulterior încheierii contractului, nu afectează valabilitatea oficială a acestuia în înțelesul articolului 10 și nu aduce atingere drepturilor terților.
3.
Părțile pot conveni în orice moment să supună contractul jurisdicției unei alte legi decât cea care îl reglementa anterior, fie în virtutea unei opțiuni anterioare conform prezentului articol, fie în virtutea altor dispoziții din prezentul regulament.
Nicio modificare adusă legii aplicabile, care intervine ulterior încheierii contractului, nu afectează valabilitatea oficială a acestuia în înțelesul articolului 10 și nu aduce atingere drepturilor terților.
4.
Faptul că părțile au ales o lege străină în conformitate cu alineatele 1 sau 2, însoțită sau nu de alegerea unui tribunal străin, nu poate aduce atingere, în cazul în care toate celelalte elemente relevante pentru situația de la data efectuării alegerii respective sunt localizate exclusiv într-o anumită țară , aplicării normelor de la care nu se poate face derogare prin contract , impuse de legea din țara respectivă, denumite în continuare „dispoziții imperative” .
4.
În cazul în care toate celelalte elemente relevante pentru situația de la data efectuării alegerii respective sunt localizate într-o țară diferită de cea a cărei lege a fost aleasă, alegerea făcută de părți nu trebuie să aducă atingere aplicării dispozițiilor legii țării respective de la care nu se poate face derogare prin acord .
5.
În cazul în care părțile aleg legea unei țări care nu este stat membru, alegerea lor nu poate aduce atingere aplicării unor astfel de dispoziții imperative de drept comunitar atunci când acestea sunt aplicabile cazului în speță.
5.
În cazul în care toate celelalte elemente relevante pentru situația de la data efectuării alegerii respective sunt localizate în unul sau mai multe state membre, alegerea de către părți a legii aplicabile, alta decât cea a unui stat membru, nu trebuie să aducă atingere aplicării dispozițiilor dreptului comunitar, acolo unde este cazul, astfel cum au fost introduse în statul membru al forului competent, de la care nu se poate face derogare prin acord.
6.
Existența și valabilitatea consimțământului părților în ceea ce privește alegerea legii aplicabile sunt stabilite în conformitate cu prevederile articolelor 9, 10 și 12.
6.
Existența și valabilitatea consimțământului părților în ceea ce privește alegerea legii aplicabile sunt stabilite în conformitate cu prevederile articolelor 9, 10 și 12.
Amendamentul
43
Articolul 4
1.
În măsura în care legea aplicabilă nu a fost aleasă în conformitate cu articolul 3, legea aplicabilă contractelor se stabilește după cum urmează:
1.
În măsura în care legea aplicabilă contractului nu a fost aleasă în conformitate cu articolul 3, și fără a aduce atingere articolelor 4a-6 , legea aplicabilă contractului se stabilește după cum urmează:
contractul de vânzare-cumpărare este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită vânzătorul;
contractul de vânzare-cumpărare de bunuri este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită vânzătorul;
contractul de prestări servicii este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită prestatorul de servicii;
contractul de prestări servicii este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită prestatorul de servicii;
(c) contractul de transport este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită transportatorul;
(d) contractul privitor la dreptul real imobiliar sau dreptul de uzufruct al unui imobil este reglementat de legea țării în care este situat imobilul;
(d) contractul privitor la dreptul real imobiliar sau dreptul de închiriere a unui imobil este reglementat de legea țării în care este situat imobilul;
(e) fără a aduce atingere punctului (d), contractul de închiriere având drept obiect utilizarea personală și temporară a imobilului pe o perioadă de maximum șase luni consecutive este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită proprietarul, cu condiția ca chiriașul să fie persoană fizică și să își aibă reședința obișnuită în aceeași țară;
(e) fără a aduce atingere literei (d), contractul de închiriere având drept obiect utilizarea personală și temporară a imobilului pe o perioadă de maximum șase luni consecutive este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită proprietarul, cu condiția ca chiriașul să fie persoană fizică și să își aibă reședința obișnuită în aceeași țară;
(f) contractul privitor la drepturile de proprietate intelectuală sau industrială este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită persoana care transferă sau cedează drepturile respective;
(g) contractul de franciză este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită persoana francizată ;
(g) contractul de franciză este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită francizatul ;
(h) contractul de distribuție este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită distribuitorul;
(h) contractul de distribuție este reglementat de legea țării în care își are reședința obișnuită distribuitorul;
(ha) contractul de vânzare-cumpărare de bunuri prin licitație este reglementat de legea țării în care are loc licitația, dacă se poate stabili care este aceasta;
(hb) orice contract încheiat într-un sistem multilateral, care reunește sau facilitează reunirea de interese multiple de vânzare-cumpărare de instrumente financiare ale terţilor, așa cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 17 din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, în confomitate cu norme nediscreționare și reglementat de o lege unică, este reglementat de legea respectivă .
2.
Contractele care nu sunt vizate de alineatul 1 sunt reglementate de legea țării în care își are reședința obișnuită partea contractantă care trebuie să presteze un serviciu specific la data încheierii contractului .
În cazul în care serviciul specific respectiv nu poate fi stabilit, contractul este reglementat de legea țării cu care prezintă cele mai strânse legături .
2.
În cazul în care contractele nu sunt vizate de alineatul (1) sau în care elementele contractului sunt vizate de mai multe dintre literele (a) - (hb) de la alineatul (1) , contractele sunt reglementate de legea țării în care își are reședința obișnuită partea contractantă care trebuie să furnizeze prestația caracteristică.
2a.
În cazul în care circumstanţele indică fără echivoc legătura mai strânsă a contractului cu o altă ţară decât cea menționată la alineatele (1) sau (2), se aplică legea din acea altă țară.
2b.
În cazul în care legea aplicabilă nu poate fi determinată în temeiul alineatelor (1) sau (2), contractul este reglementat de legea țării de care este cel mai strâns legat.
Justification
This amendment should be read in conjunction with the new Recitals 8f, 8g and 8h.
Amendamentul
44
Articolul 4a (nou)
Articolul 4a
Contractele de transport
1.
În măsura în care legea aplicabilă contractului de transport de mărfuri nu a fost aleasă de părți în conformitate cu articolul 3, legea aplicabilă este legea țării în care își are reședința obișnuită transportatorul, cu condiția ca locul de recepţie sau cel de livrare sau reședința obișnuită a expeditorului să fie, de asemenea, situate în țara respectivă.
În cazul în care aceste cerințe nu sunt respectate, se aplică legea țării în care este situat locul de livrare convenit de către părți.
2.
În măsura în care legea aplicabilă contractului de transport de pasageri nu a fost aleasă de părți în conformitate cu articolul 3, legea aplicabilă este legea țării în care își are reședința obișnuită pasagerul, cu condiția ca locul de plecare sau cel de destinație să fie, de asemenea, situate în țara respectivă.
Dacă nu sunt întrunite aceste cerințe, se aplică legea locului în care își are reședința obișnuită transportatorul.
Părțile pot alege ca lege aplicabilă contractului de transport de pasageri în conformitate cu articolul 3 numai legea țării în care:
(a) se află reşedinţa obișnuită a călătorului; sau
(b) se află reşedinţa obișnuită a transportatorului; sau
(ba) se află sediul administrativ central al transportatorului; sau
(c) este situat punctul de plecare; sau
(d) este situată destinaţia;
3.
În cazul în care, în lipsa unei alegeri alternative, circumstanţele indică fără echivoc legătura mai strânsă a contractului cu o altă ţară decât cea menționată la alineatele (1) sau (2), se aplică legea din acea altă țară.
Justification
This straightforward solution is intended to promote legal certainty.
Amendamentul
45
Articolul 5
(1) În înțelesul și în condițiile prevăzute la alineatul 2, contractele cu consumatorii sunt reglementate de legea statului membru în care își are reședința obișnuită consumatorul.
(1) Contractul încheiat de o persoană fizică într-un scop care poate fi considerat ca străin de activitatea profesională a acesteia („consumatorul”) cu o persoană care acționează în exercitarea activității sale profesionale („profesionistul”) este reglementat de legea statului membru în care își are reședința obișnuită consumatorul, cu condiţia ca:
(a) profesionistul să-și desfășoare activitatea comercială sau profesională în țara în care își are reședința obișnuită consumatorul;
(b) prin orice mijloace,să-și direcționeze activitățile către țara în cauză sau către mai multe țări, printre care şi țara respectivă,
și dacă contractul se înscrie în sfera acestor activităţi.
(2) Alineatul 1 se aplică contractelor încheiate între o persoană fizică, în calitate de consumator, care își are reședința obișnuită într-un stat membru într-un scop ce poate fi considerat ca străin de domeniul său profesional, și o altă persoană, în calitate de profesionist, care își desfășoară activitatea profesională.
2.
Fără a aduce atingere alineatului (1), părţile pot alege legea aplicabilă unui contract aflat sub incidenţa prezentului articol în conformitate cu articolul 3.
Cu toate acestea, o astfel de alegere nu poate priva consumatorul de protecția acordată în virtutea dispozițiilor imprescriptibile prin contract în temeiul legii care, în lipsa unei alegeri alternative, ar fi fost aplicabilă în baza alineatelor (1), (2a) și (3).
Prezentul alineat se aplică cu condiția ca acel contract să fie încheiat cu un profesionist care își desfășoară activitatea comercială sau profesională în statul membru în care își are reședința obișnuită consumatorul, sau care, în orice caz, își direcționează activitățile spre acel stat membru sau mai multe state, inclusiv statul membru respectiv, iar contractul intră în sfera de acțiune a acestor activități, cu excepția cazului în care profesionistul nu știa unde se află reședința obișnuită a consumatorului și în care această necunoaștere nu putea fi atribuită neglijenței sale.
3.
Alineatul (1) nu se aplică următoarelor contracte:
3.
Alineatele (1) şi (2) nu se aplică următoarelor contracte:
(a) contractelor de prestare de servicii, în cadrul cărora serviciile trebuie prestate consumatorului exclusiv într-o altă țară decât în cea în care acesta își are reședința obișnuită;
(a) contractelor de prestare de servicii, în cadrul cărora serviciile trebuie prestate consumatorului exclusiv într-o altă țară decât în cea în care acesta își are reședința obișnuită;
(b) contractelor de transport, altele decât contractele privind pachetele de servicii turistice în înțelesul Directivei 90/314/CEE din 13.06.1990;
(b) contractelor de transport, altele decât contractele privind pachetele de servicii turistice în înțelesul Directivei 90/314/CEE din 13.06.1990;
(c) contractelor privitoare la dreptul real imobiliar sau la dreptul de uzufruct asupra imobilului, altele decât contractele privitoare la dreptul de utilizare pe bază de timp partajat în înțelesul Directivei 47/94/CE din 26.10.1994.
(c) contractelor privitoare la dreptul real imobiliar sau la dreptul de uzufruct asupra imobilului, altele decât contractele privitoare la dreptul de utilizare pe bază de timp partajat în înțelesul Directivei 47/94/CE din 26.10.1994.
(d) drepturile și obligațiile care constituie un instrument financiar şi drepturile şi obligaţiile constituind termenii şi condiţiile care reglementează emiterea sau ofertarea către public şi ofertele de achiziţie de valori mobiliare şi subscrierea şi răscumpărarea de unităţi ale organismelor de plasament colectiv cu condiţia ca acestea să nu constituie o prestaţie de servicii financiare;
(e) contractele de subscriere sau de achiziție de noi titluri de valori mobiliare, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 18 din Directiva 2004/39/CE sau drepturile și obligațiile de a subscrie sau de a răscumpăra unități ale organismelor de plasament colectiv;
(f) contractele încheiate în cadrul unui sistem în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (hb) din prezentul regulament.
Amendamentul
46
Articolul 6
1.
Fără a aduce atingere dispozițiilor din articolul 3, faptul că părțile semnatare ale contractelor de muncă aleg o anumită lege nu poate priva salariatul de protecția care îi revine în virtutea dispozițiilor imperative cuprinse în legea care ar fi aplicabilă în absența unei alternative, conform prezentului articol .
1.
Contractul individual de muncă este reglementat de legea aleasă de părți în conformitate cu articolul 3.
Cu toate acestea, o astfel de alegere nu poate priva salariatul de protecția care îi revine în temeiul dispozițiilor imprescriptibile prin contract în virtutea legii care , în absenţa unei alternative, ar fi fost aplicabilă în baza alineatelor (2), (2a) și (3) .
2.
În absența unei alternative în înțelesul articolului 3, contractul individual de muncă este reglementat:
2.
În măsura în care legea aplicabilă contractului individual de muncă nu a fost aleasă de părți, contractul este reglementat de legea țării în care sau , dacă nu este cazul, din care salariatul prestează în mod obișnuit munca în scopul executării contractului de muncă.
Dacă salariatul este angajat temporar într-o altă țară, nu se consideră că i s-a schimbat locul de desfășurare a muncii în mod obișnuit .
(a) de legea țării în care sau din care salariatul prestează în mod obișnuit munca în scopul executării contractului de muncă.
Dacă salariatul este angajat temporar într-o altă țară, nu se consideră că i s-a schimbat locul de desfășurare a muncii.
Munca prestată într-o altă țară este privită drept temporară dacă salariatul trebuie să își reia munca în țara de origine după ce își îndeplinește sarcinile în străinătate.
Încheierea unui nou contract de muncă cu angajatorul inițial sau cu un angajator care face parte din același grup de companii ca și angajatorul inițial nu împiedică salariatul să fie considerat ca prestând temporar o muncă într-o altă țară;
(b) dacă, în mod obișnuit, salariatul nu prestează munca în sau din aceeași țară, sau dacă, în mod normal, prestează munca pe sau dintr-un un teritoriu nesupus vreunei suveranități naționale, în virtutea legii țării în care este situat sediul social al entității prin intermediul căreia a fost angajat.
2a.
În cazul în care legea aplicabilă nu poate fi determinată în temeiul alineatului (2), contractul este reglementat de legea țării în care este situată unitatea care a angajat lucrătorul.
3.
Legea vizată de alineatul 2 poate fi exclusă în cazul în care reiese din circumstanțele de ansamblu ale cazului că acel contract are legături mai strânse cu o altă țară , caz în care este aplicabilă legea din țara respectivă.
3.
În cazul în care reiese din circumstanțele de ansamblu ale cazului că acel contract are legături mai strânse cu o altă țară decât cea menționată la alineatele (2) sau (2a), este aplicabilă legea din țara respectivă.
Amendamentul
47
Articolul 7
Articolul 7
Contracte încheiate de către un reprezentant
eliminat
1.
În absența unei alternative în înțelesul articolului 3, contractele dintre comitent și reprezentantul său sunt reglementate de legea din țara în care își are reședința obișnuită reprezentantul, cu excepția cazului în care reprezentantul își desfășoară sau urmează să își desfășoare activitatea principală în țara în care își are reședința obișnuită comitentul, caz în care se aplică legea din țara respectivă.
2.
Raportul dintre comitent și terți, așa cum derivă din faptul că reprezentantul a acționat exercitându-și competențele, depășindu-și-le sau în lipsa acestora, este reglementat de legea țării în care își avea reședința obișnuită reprezentantul atunci când a acționat.
Cu toate acestea, legea aplicabilă este legea țării în care a acționat reprezentantul dacă fie comitentul în numele căruia a acționat, fie terțul își au reședința obișnuită în acea țară ori dacă reprezentantul a acționat la bursă sau la o licitație.
3.
Fără a aduce atingere alineatului 2, în cazul în care legea aplicabilă unei relații vizate de acel alineat a fost stabilită în scris de către comitent sau de către reprezentant și a fost acceptată expres de către cealaltă parte contractantă, legea stabilită astfel este aplicabilă acestor aspecte.
4.
Legea stabilită de alineatul 2 reglementează de asemenea raportul dintre reprezentant și terț, așa cum derivă din faptul că reprezentantul a acționat exercitându-și competențele, depășindu-și-le sau în lipsa acestora.
Amendamentul
48
Articolul 8
Dispozițiile imperative
Dispoziții imperative derogatorii
1.
Dispozițiile imperative sunt norme a căror respectare este privită drept crucială de către o anumită țară pentru salvgardarea organizării sale politice, sociale sau economice , în asemenea grad, încât aceste norme sunt aplicabile oricărei situații care intră în domeniul lor de aplicare, indiferent de legea aplicabilă contractului în alte circumstanțe conform prezentului regulament.
1.
Dispozițiile imperative derogatorii sunt dispoziții a căror respectare este privită drept crucială de către o anumită țară pentru salvgardarea intereselor sale publice, precum organizarea politică, socială sau economică , în asemenea măsură, încât aceste norme sunt aplicabile oricărei situații care intră în domeniul lor de aplicare, indiferent de legea aplicabilă contractului în alte circumstanțe conform prezentului regulament.
2.
Prezentul regulament nu poate aduce atingere aplicării normelor de drept din țara instanței competente în cazurile în care aceste norme sunt obligatorii .
2.
Prezentul regulament nu poate aduce atingere aplicării dispozițiilor imperative derogatorii din țara instanței competente.
3.
Este posibilă aplicarea dispozițiilor imperative cuprinse în legea altei țări, cu care situația de față are o legătură strânsă.
Pentru a decide dacă aceste dispoziții imperative vor fi puse în aplicare, tribunalul trebuie să țină cont de natura și de obiectul acestora conform definiției de la alineatul 1, precum și de consecințele aplicării sau neaplicării lor atât în scopul urmărit de dispozițiile imperative în cauză, cât și pentru părțile contractante.
Justification
This amendment is designed to clarify the meaning of overriding mandatory provisions (see also Recital 13 as amended).
It has also better-regulation aims as it will bring Rome I into line with Rome II.
This would also facilitate the ultimate merger of Rome I and Rome II into a single instrument.
Amendamentul
49
Articolul 10
(-1) Contractele încheiate între persoane sau reprezentanți ai acestora care se află în aceeași țară în momentul încheierii sunt considerate formal valabile dacă satisfac cerințele de formă cuprinse în legea care le reglementează conținutul, conform prezentului regulament sau în legea țării în care se încheie contractele.
(1) Contractele sunt considerate formal valabile dacă satisfac cerințele de formă cuprinse în legea care le reglementează conținutul, conform prezentului regulament, în legea țării în care se află una dintre părțile contractante sau reprezentantul acesteia la momentul încheierii contractului sau în legea țării în care își are reședința obișnuită oricare dintre părțile contractante la data respectivă.
(1) Contractele între persoanele sau reprezentanții acestora care se află în țări diferite sunt considerate formal valabile dacă satisfac cerințele de formă cuprinse în legea care le reglementează conținutul, conform prezentului regulament, sau în legea țării în care se află oricare dintre părțile contractante sau reprezentanții acestora la momentul încheierii contractelor, sau în legea țării în care își avea reședința obișnuită oricare dintre părțile contractante la data respectivă.
(2) Un act juridic unilateral menit să producă efecte juridice care să vizeze un contract încheiat sau preconizat este considerat a fi formal valabil dacă satisface cerințele formale impuse de legea care reglementează sau ar reglementa conținutul contractului conform prezentului regulament, de legea din țara în care se execută actul sau de legea din țara în care persoana care l-a elaborat își are reședința obișnuită la acea dată.
(2) Un act juridic unilateral menit să producă efecte juridice care să vizeze un contract încheiat sau preconizat este considerat a fi formal valabil dacă satisface cerințele formale impuse de legea care reglementează sau ar reglementa conținutul contractului conform prezentului regulament, de legea din țara în care s-a încheiat actul sau de legea din țara în care persoana care l-a pus în executare își avea reședința obișnuită la acea dată.
(3) Dispozițiile de la alineatele 1 și 2 din prezentul articol nu se aplică contractelor care intră sub incidența domeniului de aplicare a articolului 5.
Forma unor astfel de contracte este reglementată de legea țării în care își are reședința obișnuită consumatorul.
(3) Dispozițiile de la alineatele -1, 1 și 2 din prezentul articol nu se aplică contractelor care intră sub incidența domeniului de aplicare a articolului 5.
Forma unor astfel de contracte este reglementată de legea țării în care își are reședința obișnuită consumatorul.
(4) Fără a aduce atingere dispozițiilor de la alineatele 1 -3 din prezentul articol, contractul al cărui obiect îl face un drept real imobiliar sau dreptul de uzufruct asupra unui imobil se supune cerințelor obligatorii de formă ale legii din țara în care se situează imobilul în măsura în care, conform legii respective, dispozițiile în cauză sunt considerate a fi dispoziții imperative în înțelesul articolului 8 din prezentul regulament .
(4) Fără a aduce atingere dispozițiilor de la alineatele -1 la 3 din prezentul articol, contractul al cărui obiect îl face dreptul real imobiliar sau închirierea unui imobil se supune cerințelor obligatorii de formă ale legii din țara în care se situează bunul imobil în măsura în care, conform legii respective, dispozițiile în cauză sunt aplicate indiferent de țara în care este încheiat contractul și indiferent de legea care îl reglementează, de la care nu se poate deroga prin niciun acord .
Amendamentul
50
Articolul 13
1.
Obligațiile reciproce în calitate de cedent și respectiv cedat în cadrul unui contract de cesiune voluntară de creanță sau de subrogare contractuală a unui drept în relație cu terții sunt reglementate de legea care se aplică, în condițiile prezentului regulament, contractului dintre cedent și cedat.
1.
Relația dintre cedent și cesionar în cadrul unui contract de cesiune voluntară de creanță sau de subrogare contractuală a unei creanțe în relație cu un terț („debitor”) sunt reglementate de legea care se aplică, în condițiile prezentului regulament, contractului dintre cedent și cesionar.
2.
Legea care reglementează contractul inițial stabilește dacă creanța poate fi cedată , raporturile dintre cesionar și debitor, condițiile în care cesiunea îi este opozabilă debitorului, precum și dacă prestația debitorului l-a descărcat pe acesta de obligațiile sale.
2.
Legea care reglementează creanța cedată sau subrogată stabilește următoarele :
(a) caracterul cesionabil al creanței, inclusiv aplicabilitatea, în ceea ce-l priveşte pe cesionar, a limitărilor contractuale și legale asupra cesiunii sau subrogării de creanță în raporturile dintre cesionar și debitor ;
(b) relația dintre cesionar și debitor;
(c) condițiile în care cesiunea îi este opozabilă debitorului;
(d) dacă prestația debitorului l-a descărcat pe acesta de obligațiile sale şi
(e) dreptul eventual al cesionarului asupra creanței, inclusiv aspra beneficiilor produse, în raport cu alți cesionari ai aceleiași creanțe, creditori ai cedentului și alți terți.
3.
Legislația țării în care își are reședința obișnuită cedentul ori autorul subrogării la data cesiunii sau a transferului de drepturi reglementează opozabilitatea cesiunii sau subrogării în relația cu terții.
Amendamentul
51
Articolul 14
Subrogarea legală
Subrogarea legală
În cazul în care o anumită persoană își invocă, în virtutea contractului, drepturile împotriva unei alte persoane și un terț are obligația de a despăgubi creditorul, dreptul la recurs al terțului respectiv împotriva debitorului este reglementat de legea aplicabilă obligației terțului de a-l despăgubi pe creditorul în cauză .
În cazul în care o anumită persoană („creditorul”) își invocă, în virtutea contractului, drepturile împotriva unei alte persoane („debitorul”) , și un terț are obligația de a despăgubi creditorul sau l-a despăgubit în fapt pe creditor, descărcându-se de obligația respectivă, legea aplicabilă obligației terțului de a-l despăgubi pe creditorul în cauză reglementează dacă și în ce măsură terțul respectiv poate exercita împotriva debitorului drepturile deținute de creditor, în virtutea legii aplicabile relației dintre aceștia .
Amendamentul
52
Articolul 15
Răspunderea juridică multiplă
Debitori multipli
În cazul în care un anumit creditor are drepturi în relația cu mai mulți debitori care sunt în mod solidar responsabili, iar unul dintre acești debitori l-a despăgubit deja pe creditorul respectiv, dreptul acelui debitor de a formula pretenții la adresa celorlalți debitori este reglementat de legea aplicabilă obligației acelui debitor față de creditor.
În cazul în care legea aplicabilă unei obligații a debitorului față de creditor prevede reguli de protecție a acestuia față de eventuale acțiuni în răspundere, debitorul poate invoca aceste reguli și față de alți debitori.
În cazul în care un anumit creditor are drepturi asupra mai multor debitori care sunt responsabili pentru aceeași creanţă , iar unul dintre debitori l-a despăgubit deja pe creditorul respectiv , parțial sau integral, dreptul acelui debitor de a formula pretenţii la adresa celorlalţi debitori este reglementat de legea aplicabilă obligaţiei acelui debitor faţă de creditor.
Ceilalți debitori se pot prevala de drepturile de care dispuneau în raport cu creditorul, în măsura prevăzută de legea care reglementează obligațiile acestora față de creditor.
Amendamentul
53
Articolul 16
Compensația legală
Compensaţia
1.
Compensația legală este reglementată de legea aplicabilă obligației în raport cu care se invocă dreptul de compensare.
În lipsa unui acord între părți cu privire la compensare , compensaţia este reglementată de legea aplicabilă obligaţiei în raport cu care se invocă dreptul la compensare.
Amendamentul
54
Articolul 17 alineatul (1)
1.
Legea care reglementează contractul conform prezentului regulament se aplică în măsura în care cuprinde, în materie de obligații contractuale, reguli care dau naștere unor prezumții legale sau stabilesc administrarea probei.
1.
Legea care reglementează o obligație contractuală conform prezentului regulament se aplică în măsura în care cuprinde, în materie de obligații contractuale, norme care dau naștere unor prezumții legale sau stabilesc administrarea probei.
Amendamentul
55
Articolul 18
Asimilarea la reședința obișnuită
Reședința obișnuită
(1) În înțelesul prezentului regulament, reședința obișnuită a companiilor sau a firmelor, precum și cea a altor organisme, asociații sau persoane juridice, este situată în sediul lor principal .
(1) În înțelesul prezentului regulament, reședința obișnuită a companiilor sau a altor organisme, asociații sau persoane juridice, este situată în sediul lor administrativ central .
Reședința obișnuită a unei persoane fizice în exercițiul activității sale profesionale este locul unde această persoană își are sediul principal.
În cazul în care contractul este încheiat în perioada de exploatare a unei subsidiare , a unei sucursale sau a oricărui alt sediu comercial, sau în cazul în care, conform contractului, prestația incumbă unui astfel de sediu, reședința obișnuită se situează în sediul respectiv .
(1a) În cazul în care contractul este încheiat în perioada de exploatare a unei sucursale , a unei agenții sau a oricărui alt sediu comercial, sau în cazul în care, conform contractului, prestația incumbă unui astfel de sediu, locul unde se află sucursala, agenția sau oricare alt sediu, este considerat reședința obișnuită.
(2) În înțelesul prezentului regulament, în cazul în care contractul se încheie în perioada în care o persoană fizică își desfășoară activitatea profesională, reședința sa obișnuită se situează în sediul profesional al acelei persoane fizice .
(2) În determinarea reședinței obișnuite, reperul temporal relevant îl constituie data încheierii contractului .
Amendamentul
56
Articolul 20
Ordinea publică
Ordinea publică a forului competent
The application of a rule of the law of any country specified by this Regulation may be refused only if such application is manifestly incompatible with the public policy (“ordre public”) of the forum.
(Nu priveşte versiunea în limba română)
Amendamentul
57
Articolul 21
În cazul în care un stat cuprinde mai multe unități teritoriale, fiecare având propriile sale norme de drept în materie de obligații contractuale, fiecare unitate teritorială se consideră ca țară în scopul de a identifica legea aplicabilă în temeiul prezentului regulament.
1.
În cazul în care un stat cuprinde mai multe unități teritoriale, fiecare având propriile sale norme de drept în materie de obligații contractuale, fiecare unitate teritorială se consideră ca țară în scopul de a identifica legea aplicabilă în temeiul prezentului regulament.
2.
Statele membre ale căror unităţi teritoriale au propria lor legislaţie cu privire la obligaţiile contractuale nu sunt obligate să aplice prezentul regulament doar în caz de conflict între legislaţiile unităţilor teritoriale.
Amendamentul
58
Articolul 22
Prezentul regulament nu aduce atingere aplicării sau adoptării de acte ale instituțiilor Comunităților europene care :
Prezentul regulament nu aduce atingere aplicării dispozițiilor dreptului comunitar care, în anumite domenii, reglementează conflictul de legi în materie de obligații contractuale .
(a) soluționează conflictele de lege în materie de obligații contractuale în cazul anumitor aspecte specifice; Anexa 1 conține o listă cu astfel de acte care sunt în vigoare în prezent; sau
(b) reglementează obligațiile contractuale și care, în virtutea voinței părților, se aplică în situații de conflict de legi; sau
(c) stabilesc reguli menite să promoveze buna funcționare a pieței interne, în măsura în care astfel de norme nu se pot aplica în același timp cu legea desemnată de normele de drept internațional privat .
Justification
This provision has been aligned on the corresponding provision of Rome II.
Amendamentul
59
Articolul 22a (nou)
Articolul 22a
1.
Între statele membre, prezentul regulament înlocuiește Convenția de la Roma , cu excepția teritoriilor statelor membre care intră în domeniul de aplicare teritorial al acestei convenții și care sunt excluse de la aplicarea prezentului regulament, în conformitate cu articolul 299 din Tratat.
2.
În măsura în care prezentul regulament înlocuiește dispozițiile Convenției de la Roma, orice trimitere la convenția respectivă se înțelege ca trimitere la prezentul regulament.
Amendamentul
60
Articolul 23
1.
În termen de maximum șase luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, statele membre notifică Comisia cu privire la lista de convenții multilaterale care reglementează conflictele de lege pe teme specifice în materie de obligații contractuale la care acestea sunt părți contractante.
În termen de șase luni de la această notificare, Comisia publică lista respectivă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
După această dată, statele membre notifică Comisia cu privire la eventualele denunțări cuprinse în aceste convenții, pe care Comisia le publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în termen de șase luni de la primirea lor.
1.
Prezentul regulament nu aduce atingere aplicării convențiilor internaționale la care unul sau mai multe state membre sunt parte în momentul adoptării prezentului regulament și care reglementează conflictul de legi în materie de obligații contractuale.
2.
Prezentul regulament nu aduce atingere aplicării convențiilor internaționale menționate la alineatul 1.
Cu toate acestea, în cazurile în care anumite aspecte pertinente ale cazului în speță sunt localizate, la data încheierii contractului, într-unul sau mai multe state membre, prezentul regulament prevalează față de următoarele convenții:
- Convenția de la Haga din 15.06.1955 cu privire la legea aplicabilă comercializării internaționale a bunurilor mobile corporale;
- Convenția de la Haga din 14.03.1978 cu privire la legea aplicabilă contractelor de intermediere și reprezentării.
2.
Cu toate acestea, prezentul regulament, între statele membre, prevalează în raport cu convențiile încheiate exclusiv între două sau mai multe dintre ele până în prezent, în măsura în care aceste convenții vizează aspecte reglementate de prezentul regulament .
3.
Prezentul regulament prevalează față de convențiile bilaterale internaționale încheiate între statele membre și enumerate la anexa II în măsura în care aceste convenții tratează aspecte reglementate de prezentul regulament.
Amendamentul
61
Articolul 23a (nou)
Articolul 23a
Lista convențiilor
1.
Până la…**, statele membre informează Comisia cu privire la convențiile menționate în articolul 23 alineatul (1).
După această dată, statele membre informează Comisia cu privire la eventualele denunțări ale respectivelor convenții.
2.
În termen de șase luni de la primirea lor, Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene:
(i) lista convențiilor menționate la alineatul (1);
(ii) lista denunțărilor menționate la alineatul (1).
____
* 12 luni de la data adoptării prezentului regulament.
Amendamentul
62
Articolul 23b (nou)
Articolul 23b
Clauza de reexaminare
1.
Până la cel târziu …*, Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social European un raport privind aplicarea prezentului regulament.
Dacă este cazul, raportul este însoțit de propuneri în vederea adaptării prezentului regulament.
Până la cel târziu..**, raportul este precedat de:
(i) un studiu privind efectele articolului 5 din prezentul regulament, care să trateze în primul rând despre:
(a) efectele asupra contractelor de consum prin mijloace electronice;
(b) efectele aplicării a doua sau mai multe legi la un singur contract şi
(c) coerenţa în raport cu articolul 15 din Regulamentul nr.44/2001;
(ii) un studiu privind promovarea, în domeniul comerțului electronic, a unor formule alternative de soluționare a litigiilor (ADR), în special privind modul în care acestea pot fi încurajate și promovate în mod util, prin măsuri legislative sau de altă natură; acest studiu va examina de asemenea în ce măsură pot fi asociate schemele ADR online unor mărci consacrate, pentru a spori încrederea consumatorilor în comerțul electronic și a evita necesitatea unor proceduri în instanță.
(iii) o serie de propuneri pe care Comisia le va considera adecvate în vederea introducerii unor termeni contractuali standard, de utilizat în special în cadrul tranzacțiilor electronice transfrontaliere dintre întreprinderi și consumatori.
(iv) o evaluare a dispoziţiilor din legislaţia comunitară a asigurărilor, referitoare la legea aplicabilă
_____
* Doi ani de la data adoptării prezentului regulament.
** Un an de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
Amendamentul
63
Articolul 23c (nou)
Article 23c
Aplicarea în timp
Prezentul regulament se aplică contractelor încheiate după data aplicării sale.
Justification
Unlike in the case of torts and delicts, contracts are entered into deliberately and voluntarily.
It is essential for the parties to know that the provisions on applicable law contained in this Regulation will apply only to contracts concluded after its date of application.
Therefore proceedings brought after the date of application concerning contracts concluded before that date will apply the Rome Convention.
Amendamentul
64
Articolul 24
Intrarea în vigoare și aplicarea
Data intrării în vigoare și a aplicării
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea sa în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea sa în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică de la data de [ un an de la intrarea în vigoare].
Prezentul regulament se aplică de la [ 18 luni de la intrarea în vigoare], cu excepţia articolului 24, care se aplică de la [12 luni de la data adoptării].
Prezentul regulament se aplică obligațiilor contractuale apărute după data de la care acesta se aplică.
Cu toate acestea, în cazul obligațiilor contractuale apărute înaintea aplicării sale, prezentul regulament se aplică atunci când dispozițiile sale trimit la legea care ar fi fost aplicabilă conform Convenției de la Roma din 1980.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și este direct aplicabil în toate statele membre.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre, în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene .
EXPUNERE DE MOTIVE
The proposal for a regulation (Rome I) purports to convert the 1980 Rome Convention into a Community instrument and to revise it, where necessary.
Although the need for the adoption of a regulation has been called in question in some quarters, your rapporteur considers that it is worthwhile on the following grounds: (a) a regulation is more readily amended than a convention and, as part of the acquis communautaire , can be more rapidly extended to new Member States; (b) the possibility of references to the Court of Justice for preliminary rulings will be secured (see Belgium’s delay in implementing the protocols to the Rome Convention on its interpretation by the Court of Justice); (c) a regulation will afford a single instrument directly binding on national courts, whereas ratification of an international convention in many countries necessitates the adoption of national legislation in order to make the convention binding in domestic law.
The only drawback is that the regulation will not apply to Denmark.
It is to be hoped that the United Kingdom will overcome its initial reluctance and ultimately take part in the adoption of the regulation.
Having said this, your rapporteur notes that many of the provisions of the proposed regulation are novel as compared with the Rome Convention.
These have been discussed in depth in committee and appropriate amendments made to the Commission's text.
The amendments contained in this report are designed to improve the text as proposed by the Commission in the light of the various submissions that have been made to the rapporteur and also with a view to making it more consistent with the Rome II.
Lastly, the rapporteur observes that there are numerous discrepancies between the language versions of the Commission’s proposal.
He trusts that these will be eliminated by the lawyer-linguists of Parliament and the Council in the course of the procedure.
14.9.2006
OPINION of the Committee on Employment and Social Affairs
for the Committee on Legal Affairs
on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on the law applicable to contractual obligations (Rome I)
( COM(2005)0650 – C6‑0441/2005 – 2005/0261(COD) )
Draftsman:
Jan Andersson
SHORT JUSTIFICATION
The aim of the Commission's proposal is not to establish a new set of legal rules, but to convert an existing convention, the Rome I Convention of 1980 (the Convention), into a Community instrument.
However, the Commission has also tried to modernise certain provisions in the Convention, in particular those relating to contract of employment.
The proposal has been preceded by consultations of the Member States and the civil society, in particular through a Green paper and a public hearing.
COM(2002)0654 Green Paper on the conversion of the Rome Convention of 1980 on the law applicable to contractual obligations into a Community instrument and its modernisation.
The green paper received about 80 replies from governments, universities, practitioners etc.
All contributions are published on DG Justice and Home affairs web page;
http://europa.eu.int/comm/justice_home/news/consulting_public/rome_i/news_summary_rome1_en.htm The European Community has legal competence to adopt Community instruments concerning Conflict-of-laws rules (or private international law) under Article 61(c) EC Treaty.
The proposal was presented by the Commission, December 15th 2005.
The Committee on Legal Affairs has been appointed the responsible Committee in the European Parliament.
The Committee on Employment and Social Affairs has decided to give a draft opinion on the proposal for the responsible committee due to the close connection between the Directive 96/71/EC, concerning the posting of workers in the framework of the provision of services, and the proposal.
The proposal also covers important changes in the rules of applicable law to the contract of employment.
This draft opinion addresses inconsistencies and legal technical elements that can be clarified in order to improve the Regulation.
The overall ambition is to provide greater legal certainty for the law applicable to employment contracts.
AMENDMENTS
The Committee on Employment and Social Affairs calls on the Committee on Legal Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following amendments in its report:
Text proposed by the Commission
Amendments by Parliament
Amendment
1
Recital 11
(11) Regarding individual employment contracts, the conflict rule should make it possible to identify the centre of gravity of the employment relationship, looking beyond appearances.
This rule does not prejudge the application of the mandatory rules of the country to which a worker is posted in accordance with Directive 96/71/EC of 16 December 1996 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services.
(11) Regarding individual employment contracts, the conflict rule should make it possible to identify the centre of gravity of the employment relationship, looking beyond appearances.
This Regulation is without prejudice to the application of the mandatory rules of the country to which a worker is posted in accordance with Directive 96/71/EC of 16 December 1996 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services.
Justification
The relationship and reference to Directive 96/71/EC in the Regulation must be clear.
The rule laid down in the first sentence is not the only element for which the regulation should be without prejudice to the Posting Directive.
The wording "prejudge" also seem ambiguous and is changed to "without prejudice".
The amendment gives clarification and consistency in relation to Directive 96/71/EC.
Amendment
2
Recital 11 a (new)
(11a) Directive 96/71/EC lays down minimum rules for the protection of workers applicable to posted workers on the territory of a Member State other than the State in which they normally work and does not prevent Member States from imposing other terms and conditions of employment laid down in collective agreements, nor from imposing other employment conditions where these are public policy provisions.
OJ L 18, 21.1.97, p.
1.
Justification
This new recital clarifies the specific nature of the rules set out in Directive 96/71/EC which does not prevent Member States from adopting more protective measures at national level for instance by imposing other employment conditions in case of public policy provisions.
Amendment
3
Article 6, paragraph 1
1.
Notwithstanding the provisions of Article 3, in a contract of employment a choice of law made by the parties shall not have the result of depriving the employee of the protection afforded him by the mandatory rules of the law which would be applicable under this Article in the absence of choice.
1.
Notwithstanding the provisions of Article 3, in an individual contract of employment a choice of law made by the parties shall not have the result of depriving the employee of the protection afforded him by the mandatory rules of the law which would be applicable under this Article in the absence of choice.
Justification
The heading to Article 6 refers to “Individual Employment Contracts”, while the text in Article 6 speaks about “a contract of employment”.
This discrepancy was also present in the Convention.
This discrepancy is somewhat ambiguous.
"Contract of employment" seems to be a wider notion, potentially including collective agreements in some Member States, while the wording “individual employment contract” would rule out the application of article 6 on collective agreements.
The wording “individual contract of employment” is added for reason of consistency.
Amendment
4
Article 6, paragraph 2
2.
A contract of employment shall, in the absence of choice in accordance with Article 3, be governed:
2.
Notwithstanding the provisions of Article 4, an individual contract of employment shall, in the absence of choice in accordance with Article 3, be governed:
Justification
The wording “notwithstanding the provisions of Article 4” appearing in the Convention has been deleted by the Commission.
This text is reintroduced due to clarity and consistency.
Amendment
5
Article 6, paragraph 2, point (a)
(a) by the law of the country in or from which the employee habitually carries out his work in performance of the contract.
The place of performance shall not be deemed to have changed if he is temporarily employed in another country.
Work carried out in another country shall be regarded as temporary if the employee is expected to resume working in the country of origin after carrying out his tasks abroad.
The conclusion of a new contract of employment with the original employer or an employer belonging to the same group of companies as the original employer does not preclude the employee from being regarded as carrying out his work in another country temporarily;
(a) by the law of the country in which the employee habitually carries out his work in performance of the contract.
The place of performance shall not be deemed to have changed if he is temporarily employed in another country.
However, his employment and pay conditions shall be subject to the law of the country in which he is temporarily employed.
Work carried out in another country shall be regarded as temporary if the employee is expected to resume working in the country of origin after carrying out his specific tasks abroad.
Justification
The text "work carried out in another country shall be regarded as temporary if the employee is expected to resume working in the country of origin after carrying out his tasks abroad" did not appear in the Convention.
It carries a risk of a broad interpretation of "tasks".
What if the task of the worker is, e.g. to represent the employer established in Member State X for his activities in Member State Y?
When is such a task "carried out"?
It could potentially be a very long period.
The inclusion of "specific" points out that the temporary activity in another country should be interpreted narrowly.
The text did not appear in the Convention.
In a conflict between the local employer and the employee the only relevant place of work must be in the country of posting.
Another law might be applied, but only through the escape clause of Section 3.
This new addition extends and thereby obscures the meaning of the place of work as the regular connecting factor.
Moreover, this rule could also stimulate that employment contracts are signed only as cover for the real contract.
This rule should therefore be deleted.
The terms ‘from which’ are highly ambiguous.
The amendment aims to prevent regular posting from a Member State where employment law is less developed than in the country of posting.
Amendment
6
Article 6, paragraph 2, point (a a) (new)
(aa) if the employee does not habitually carry out his work in any one country, by the law of the country from which the employee habitually caries out his wok in performance of the contract ;
Amendment
7
Article 6, paragraph 2, subparagraph 2 (new)
unless it appears from the circumstances as a whole that the contract is more closely connected with another country, in which case the contract shall be governed by the law of that country .
Amendment
8
Article 6, paragraph 3
3.
The law designated by paragraph 2 may be excluded where it appears from the circumstances as a whole that the contract is more closely connected with another country, in which case the contract shall be governed by the law of that country
deleted
Justification
This flexibility clause should be reserved for exceptional cases, such as that of employees required, for instance, to work in aircraft, on ships or on oil rigs.
For this reason it is preferable to include the clause in the paragraph dealing specifically with that issue.
Amendment
9
Article 8, paragraph 1
1.
Mandatory rules are rules the respect for which is regarded as crucial by a country for safeguarding its political, social or economic organisation to such an extent that they are applicable to any situation falling within their scope, irrespective of the law otherwise applicable to the contract under this Regulation.
1.
For the purposes of this Article, mandatory rules are rules the respect for which is regarded as necessary by a country for protecting workers or for safeguarding its political, social or economic organisation to such an extent that they are applicable to any situation falling within their scope, irrespective of the law otherwise applicable to the contract under this Regulation.
Justification
The text “for the purpose of this article” is added for the sake of clarity and consistency.
Mandatory requirements occur in different articles of the Regulation, but also with different meanings.
It is therefore important to settle that the definition of mandatory rules in Article 8 is only for the purpose of that specific article to contract of employment.
The word ”crucial” is replaced by “necessary”.
The Posting of workers Directive (POW) is based on the possibility for the host MS to derogate from the law of the MS of origin in case of posting.
A narrow definition of what can be considered the “hard core” provision of the labour law of the host MS, which could be applied in case of posting, could undermine the list of art.
3(1) POW or prevent its extension to other fields of labour protection.
The definition of mandatory rules also risks to undermine the application by MS of terms and conditions of employment on matters other than those referred to in art.
3(1) in the case of “public policy provisions”.
The notion of mandatory rules cannot be defined/interpreted in a restrictive manner; it should at least concern rules that are crucial for the protection of workers.
PROCEDURE
Title
Proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on the law applicable to contractual obligations (Rome I)
References
COM(2005)0650 – C6-0441/2005 – 2005/0261(COD)
Committee responsible
JURI
Opinion by Date announced in plenary
EMPL 16.2.2006
Enhanced cooperation – date announced in plenary
Drafts(wo)man Date appointed
Jan Andersson 19 .4.2006
Previous drafts(wo)man
Discussed in committee
22.6.2006
12.9.2006
Date adopted
13.9.2006
Result of final vote
+:
–:
0:
26
12
Members present for the final vote
Jan Andersson, Jean-Luc Bennahmias, Iles Braghetto, Philip Bushill-Matthews, Milan Cabrnoch, Alejandro Cercas, Ole Christensen, Bairbre de Brún, Derek Roland Clark, Harald Ettl, Richard Falbr, Carlo Fatuzzo, Ilda Figueiredo, Joel Hasse Ferreira, Roger Helmer, Karin Jöns, Jan Jerzy Kułakowski, Sepp Kusstatscher, Jean Lambert, Raymond Langendries, Bernard Lehideux, Elizabeth Lynne, Thomas Mann, Mario Mantovani, Jan Tadeusz Masiel, Maria Matsouka, Ria Oomen-Ruijten, Pier Antonio Panzeri, Jacek Protasiewicz, José Albino Silva Peneda, Jean Spautz, Anne Van Lancker, Gabriele Zimmer
Substitute(s) present for the final vote
Françoise Castex, Richard Howitt, Jamila Madeira, Dimitrios Papadimoulis, Leopold Józef Rutowicz, Gabriele Stauner, Patrizia Toia
Substitute(s) under Rule 178(2) present for the final vote
Comments (available in one language only)
...
PROCEDURĂ
Titlu
Law applicable to contractual obligations (Rome I)
Referinţe
COM(2005)0650 - C6-0441/2005 - 2005/0261(COD)
Data prezentării la PE
15.12.2005
Comisia competentă în fond
Data anunţului în plen
JURI
16.2.2006
Comisia (comisiile) sesizată(e) pentru avizare
Data anunţului în plen
EMPL
27.4.2006
LIBE
16.2.2006
Avize care nu au fost emise
Data deciziei
LIBE
22.2.2006
Raportor(i)
Data numirii
Cristian Dumitrescu
23.2.2006
Raportor(i) substituit (substituiţi)
Maria Berger
Examinare în comisie
21.6.2006
11.9.2006
20.11.2006
20.12.2006
26.2.2007
19.3.2007
2.5.2007
11.6.2007
10.9.2007
Data adoptării
20.11.2007
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
25
Membri titulari prezenţi la votul final
Carlo Casini, Marek Aleksander Czarnecki, Bert Doorn, Cristian Dumitrescu, Monica Frassoni, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Neena Gill, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Klaus-Heiner Lehne, Katalin Lévai, Antonio López-Istúriz White, Hans-Peter Mayer, Manuel Medina Ortega, Aloyzas Sakalas, Diana Wallis, Tadeusz Zwiefka
Membri supleanţi prezenţi la votul final
Mogens N.J. Camre, Charlotte Cederschiöld, Luis de Grandes Pascual, Vicente Miguel Garcés Ramón, Kurt Lechner, Eva Lichtenberger, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Gabriele Stauner
Membri supleanţi [articolul 178 alineatul (2)] prezenţi la votul final
Toine Manders, Tomáš Zatloukal
