28.3.2012 B7-0191/2012 PROPUNERE DE RECOMANDARE ADRESATĂ CONSILIULUI depusă în conformitate cu articolul 121 alineatul (1) din Regulamentul de procedură
privind principiul responsabilității de a proteja al Organizației Națiunilor Unite
Frieda Brepoels
în numele Grupului Verts/ALE
PE486.737v01-00 B7‑0191/2012 Recomandarea Parlamentului European adresată Consiliului privind principiul responsabilității de a proteja al Organizație Națiunilor Unite
Parlamentul European,
– având în vedere punctele 138 și 139 ale documentului final al Summitului mondial al ONU din 2005,
– având în vedere Rezoluția Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite (CSONU) din aprilie 2006 (S/RES/1674),
– având în vedere raportul din 15 septembrie 2009 al Secretarului General al ONU, Ban Ki-moon, privind punerea în aplicare a responsabilității de a proteja,
– având în vedere Rezoluția Adunării Generale a ONU referitoare la responsabilitatea de a proteja (A/RES/63/308) din 7 octombrie 2009,
– având în vedere Rezoluția 1973 a CSONU din 17 martie 2011 referitoare la Libia, care a autorizat pentru prima dată în istorie utilizarea forței împotriva unei țări făcând trimitere în mod explicit la responsabilitatea de a proteja, rezoluție care a fost urmată de trimiteri similare în Rezoluțiile 1975, referitoare la Côte d'Ivoire, 1996, referitoare la Sudan și 2014, referitoare la Yemen,
– având în vedere articolul 121 alineatul (1) din Regulamentul de procedură,
A. întrucât punctele 138 și 139 ale documentului final al Summitului mondial al ONU prevăd atât obligația statelor de a-și proteja cetățenii împotriva atrocităților, cât și obligația comunității internaționale de a reacționa cu măsură în cazul în care statele nu-și protejează cetățenii împotriva genocidelor, crimelor de război, purificării etnice și crimelor împotriva umanității, astfel cum sunt încadrate în jurisdicția Curții Penale Internaționale;
B. întrucât acest concept se întemeiază pe trei piloni: primul pilon constă în responsabilitățile care revin statului în materie de protecție, al doilea în asistența internațională și crearea de capacități pentru a veni în sprijinul statelor, iar al treilea într-o ripostă colectivă rapidă și fermă în cazul eșecului primilor doi piloni;
C. întrucât definiția responsabilității de a proteja a făcut obiectul unor precizări ulterioare, astfel încât să se refere la responsabilitatea de a preveni, responsabilitatea de a reacționa și la responsabilitatea de a reconstrui;
D. întrucât experiențe mai recente legate de crize concrete au demonstrat că eforturile internaționale depuse în baza celui de-al doilea pilon nu oferă rezultate concludente;
E. întrucât primul exemplu de efort mondial depus în temeiul celui de-al treilea pilon, și anume intervenția militară în Libia cu aprobarea Consiliului de Securitate al ONU, a salvat numeroase vieți, dar a reliefat fără echivoc aspecte ale conceptului de responsabilitate de a proteja care trebuie perfecționate ulterior;
F. întrucât apariția principiului ONU al responsabilității de a proteja reprezintă un progres important pe calea către o lume mai pașnică, printr-o respectare mai strictă a normelor privind drepturile universale ale omului și a dreptului internațional umanitar, dar acest principiu trebuie să câștige suficientă legitimitate și să fie suficient reglementat, astfel încât să elimine temerea anumitor guverne că principiul menționat se va transforma într-un instrument de ingerință externă,
1. adresează Consiliului următoarele recomandări:
(a) să perfecționeze conceputul de responsabilitate de a proteja în cooperare cu alți actori statali dornici să amelioreze capacitățile comunității internaționale de a preveni atrocitățile, cum ar fi propunerea prezentată de țările BRIC la inițiativa Braziliei, intitulată „Responsabilitate simultan cu asigurarea protecției”;
(b) să pună bazele unui consens interinstituțional privind responsabilitatea de a proteja, care să fie adoptat în comun de către Consiliu, SEAE, Comisie și Parlamentul European;
(c) să întreprindă toate demersurile posibile pentru a dezvolta în continuare diplomația preventivă și medierea, atât la nivelul UE, cât și al ONU și să dezvolte instrumente care să poată fi utilizate și de către ONU;
(d) să verifice dacă planificarea politicilor și dezvoltarea de capacități în contextul politicii de securitate și apărare comune (PSAC) sunt adaptate la obiectivul creării de capacități la nivelul UE care să fie compatibile cu cerințele legate de asigurarea unei mai bune apărări a drepturilor omului și de prevenirea războaielor și a atrocităților, cerințe care trebuie îndeplinite de ONU;
2. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Consiliului și, spre informare, Comisiei.
