Drepturile artiştilor în UE: interviu cu Claire Gibault, deputată şi dirijor
Politică socială
2007-05-08 - 14:32
Gibault: Europa a favorizat schimburile comerciale, dar nu şi creativitatea
Mobilitatea muncitorilor este un principiu fondator al UE, dar există încă europeni care nu pot beneficia din plin de aceasta: artiştii.
Cântăreţi, muzicieni sau dirijori întâmpină dificultăţi când încearcă să cânte sau să dirijeze în altă ţară sau când vor să îşi transfere drepturile sociale.
Deputată europeană din Franţa şi dirijoare, Claire Gibault (ALDE) doreşte să amelioreze siguranţa legală a artiştilor care vor să lucreze într-un alt stat membru.
Doamna Gibault este autoarea unui raport privind drepturile sociale ale artiştilor, raport adoptat luni, 7 mai în Comisia pentru cultură a Parlamentului european.
Raportul apelează la statele membre şi Comisia europeană:
să promoveze dezvoltarea unui mediu legal şi instituţional pentru activităţile artistice (contracte, securitatea socială, asigurarea de boală, taxarea directă şi indirectă)
să faciliteze accesul artiştilor la informaţii privind condiţiile de muncă, de mobilitate, de şomaj, de sănătate şi de pensie
să elaboreze un ghid practic uniform şi inteligibil pentru artiştii europeni cu toate informaţiile despre legislaţie şi drepturile sociale ale artiştilor în UE
să creeze un „registru profesional european“ pentru a facilita activitatea profesională a artiştilor în UE şi să introducă un tip specific de viză temporară pentru a încuraja mobilitatea artiştilor.
Raportul va fi dezbătut în plen şi votat în iunie.
Doamna Gibault ne-a răspuns la câteva întrebări despre munca artiştilor în Uniunea Europeană şi drepturile acestora.
În calitate de dirijor, ce părere aveţi despre evoluţia creaţiei artistice şi condiţiile de muncă ale artiştilor în Europa?
Sunt multe propuneri de spectacole, dar spectacolele sunt puţin difuzate, aceasta este o problemă comună întregii Europe.
Şi apoi, cu criza economică, creaţia a devenit oarecum temătoare; nu mai există marea îndrăzneală, cu excepţia festivalurilor cunoscute, ca cel de la Avignon sau în avangardă.
Există de asemenea din ce în ce mai puţine trupe teatrale, trupe permanente în operă, trupe de muzicieni.
Există din ce în ce mai puţini artişti la conducerea marilor instituţii culturale - acum conduc managerii care se îngrijesc mai mult de rentabilitate.
Scopul lor este de a umple sala, şi asta nu favorizează îndrăzneala.
Europa a favorizat mult schimburile comerciale, dar nu putem spune că a încurajat îndeajuns îndrăzneala şi creativitatea.
V-aţi inspirat din viaţa de artist când aţi redactat acest raport asupra drepturilor sociale ale artiştilor?
Da.
Am acceptat să fiu deputată europeană pentru a reprezenta artiştii şi a încerca să găsesc soluţii la problemele lor.
Dirijând orchestre în toată Europa - în special orchestre de tineri diplomaţi, care veneau să se alăture orchestrei noastre din Bologna - mi-am dat seama de problemele pe care artiştii le întâmpinau în obţinerea vizelor.
Apoi, alături de prietenii mei - artişti mai în vârsta - mi-am dat seama că am călătorit în toată Europa, am cotizat la asigurarea socială, pensie şi uneori la şomaj, şi că drepturile nu erau transmise în ţara de origine.
De aceea mulţi artişti nu beneficiau de pensie sau de asigurarea de şomaj.
Mi-am dat seama că există totuşi directive europene, dar că acestea nu sunt cunoscute de către artişti şi că ţările europene erau ultra-protecţioniste şi nu transmiteau în ţara de origine drepturile la care cotizaseră artiştii străini.
Cum poate UE să-i ajute concret pe artişti în ceea ce priveşte statutul lor social, când acesta rămâne de competenţa statelor membre?
Europa poate ajuta printr-o evaluare a lucrurilor şi încurajând o coordonare mai bună între state, pentru îmbunătăţirea transmiterii drepturilor sociale.
În raportul meu, am cerut de exemplu crearea unei carte europene electronice pentru asigurarea socială, unde poate fi urmărită toată viaţa artiştilor, şi care le-ar permite acestora să îşi apere drepturile la asigurarea de boală, pensie şi şomaj.
Mai propun crearea unui registru artistic european unde să fie înscrişi toţi angajatorii unui artist, natura şi durata contractelor.
Acesta va fi un gaj al profesionalismului său, dar va ajuta şi la reconstituirea carierei sale.
În sfârşit, un ghid de informare pentru artiştii europeni ar putea ajuta împotriva necunoaşterii regulilor europene care rămâne încă în toate statele membre; acesta ar prezenta în paralel legislaţiile naţionale şi cea europeană.
Raportul dumneavoastră doreşte să favorizeze mobilitatea artiştilor.
Câţiva deputaţi europeni au remarcat faptul că artiştii din noile state membre au chiar mai multe dificultăţi în a lucra în statele „vechi“.
Este un lucru pe care l-aţi constatat şi dumneavoastră?
Am lucrat mult în Italia şi am avut multe dificultăţi în a aduce aceşti tineri artişti.
N-ar trebui să mai existe nici un obstacol în circulaţia artiştilor în interiorul UE.
Dar inspectoratele de muncă, direcţiile asigurărilor sociale întreţin un ultra-protecţionism: există teama de muncă la negru.
Acest lucru se aplică şi mobilităţii artiştilor din ţările din afara UE care vin să cânte aici.
De exemplu, dacă Orchestra filarmonică de la St Petersburg vine la Budapesta şi în ultima secundă trebui înlocuit primul trompetist, suntem obligaţi să chemăm un înlocuitor rus care cunoaşte deja orchestra.
Şi întotdeauna există multe probleme în obţinerea rapidă a vizelor.
De aceea propun vize pe termen scurt şi mediu, speciale pentru artişti, ca un artist să poată fi înlocuit rapid.
Cultura este adesea oaia neagră în bugetul statelor membre.
Poate Europa să aducă o valoare adăugată artiştilor europeni?
Europa subvenţionează proiecte care încurajează dialogul cultural şi co-producţiile.
În general este nevoie de opt state care să coopereze din care jumătate să fie state membre „noi“ pentru a obţine o subvenţie.
Dar bugetul rămâne foarte limitat.
Cultura rămâne doar 0,04% din bugetul general UE, adică 7 centime pe locuitor.
Problema principală este locul culturii în societate.
Oamenii sunt uimiţi de lipsa de cunoaştere a Europei de către cetăţeni; dar nu numai prin publicitate şi presă se simt oamenii europeni, ci şi prin practici comune.
Vibrând împreună într-o sală de concert sau într-un muzeu - chiar dacă nu vorbim aceeaşi limbă - ne simţim mai aproape unii de ceilalţi.
Cum vă ajută în munca de deputat european faptul că sunteţi dirijor?
Să fii dirijor înseamnă să fii pedagog, dar şi mediator - o virtute politică a dirijorului.
Pentru că ai în faţă sensibilităţile unor muzicieni foarte diferiţi şi trebuie să armonizezi o echipă în care se află întotdeauna câteva persoane care nu te plac… Trebuie să lucrezi în această situaţie.
Este util deci pentru că te învaţă să negociezi bine.
Un dirijor este obligat să ştie să asculte şi să armonizeze talentele.
Şi îmi dau seama că în politică, să ştii să asculţi contează enorm.
20070507STO06308 O mai bună protecţie pentru artiştii care lucrează în străinătate (în engleză) Documentele Comisiei pentru cultură Comisia pentru cultură Despre cultura în UE (în engleză) Deputata europeană Claire Gibault
RO
1
PHOTO
20070508PHT06434.jpg
RO
3
LINK
/meetdocs/2004_2009/organes/cult/cult_20070507_1500.htm
RO
4
LINK
/activities/expert/committees/presentation.do;jsessionid=F24524364841C468E92BFF9196DB13D8.node2?committee=2360&rewritten&language=RO
RO
5
LINK
http://europa.eu/pol/cult/overview_en.htm
RO
6
LINK
/members/public/yourMep/view.do;jsessionid=691AFDA84A6B6DF561B9BDE5B7BFB3F6.node1?name=gibault&partNumber=1&id=28207&language=RO
-//EP//TEXT IM-PRESS 20070507IPR06319 0 NOT XML V0//RO
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
