A6-0519/2007
20.12.2007
RAPORT
privind rolul femeilor în industrie
(2007/2197(INI))
Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea între sexe
Raportoare:
Ilda Figueiredo
PR_INI_
PE 391.958v02-00
CUPRINS
PROPUNERE DE REZOLUŢIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN......................................3
EXPUNERE DE MOTIVE........................................................................................................12
AVIZ al Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie .............................17
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE.....................................................................20
PROPUNERE DE REZOLUŢIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN
privind rolul femeilor în industrie
( 2007/2197(INI) )
Parlamentul European,
– având în vedere articolele 2 şi articolul 3 alineatul (2), precum şi articolele 141 şi 157 din Tratatul CE,
– având în vedere noua cartă a drepturilor fundamentale ale Uniunii europene, proclamată la 12 decembrie 2007,
JO C 303, 14.12.2007, p.
1. mai ales articolele 15, 23, 27, 28 şi 31,
– având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „Punerea în aplicare a programului comunitar de la Lisabona: un cadru politic de consolidare a industriei manufacturiere în UE - spre o abordare mai integrată a politicii industriale” [ COM(2005)0474 ],
– având în vedere comunicarea Comisiei adresată Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic şi Social European şi Comitetului Regiunilor şi intitulată: Combaterea diferenţei de remunerare între femei şi bărbaţi ( COM(2007)0424 ),
– având în vedere raportul Comisiei privind relaţiile industriale în Europa în 2006,
– având în vedere raportul Comisiei privind recentele evoluţii ale dialogului social sectorial european, publicat în 2006,
– având în vedere convenţiile şi recomandările Biroului Internaţional al Muncii privind egalitatea între sexe în domeniul muncii,
– având în vedere cadrul de acţiuni privind egalitatea între sexe semnat de partenerii sociali la nivel european,
– având în vedere rezoluţia sa din 23 mai 2007 privind promovarea muncii decente pentru toţi
Texte adoptate la această dată, P6_TA(2007)0206 . ,
– având în vedere Rezoluţia sa din 25 septembrie 2002 privind reprezentarea femeilor în rândul partenerilor sociali din Uniunea Europeană
JO C 273 E, 14.11.2003, p.
169. ,
– având în vedere Rezoluţia sa din 3 februarie 2000 privind Comunicarea Comisiei intitulată „Femeile şi ştiinţa – mobilizarea femeilor pentru a îmbogăţi cercetarea europeană”
JO C 309, 27.10.2000, p.
57. ,
– având în vedere audierea publică asupra rolului femeilor în industrie organizată la 5 iunie 2007 de Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea între sexe,
– având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere raportul Comisiei pentru drepturile femeii şi egalitatea între sexe şi avizul Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie ( A6-0519/2007 ),
A. întrucât importanţa strategică a industriei din diferitele state membre ale Uniunii Europene în crearea de prosperitate şi de locuri de muncă, importanţă ce trebuie menţinută;
B. întrucât stereotipurile care încă există în legătură cu opţiunile educaţionale şi profesionale ale femeilor contribuie la distribuţia inegală a acestora în sectorul industrial;
C. întrucât rolul femeilor în industrie ar trebui să se bazeze întotdeauna pe principiile privind egalitatea salarială şi perspectivele de carieră, în vederea promovării unei participări mai largi a acestora şi în domeniile industriale care, în mod stereotip, nu sunt considerate ca fiind potrivite femeilor;
D. întrucât rolul femeilor în industrie variază ca urmare a unei reprezentări eterogene în diversele sectoare, mai ales a unei suprareprezentări în unele dintre ele (precum cel textil, de confecţii, de broderie, de încălţăminte, de lemn de plută, de cabluri, de material electric şi electronic, alimentar) şi a unei subreprezentări în sectoarele cu tehnologie de vârf, ceea ce conduce la o diferenţiere a problemelor întâlnite;
E. întrucât barierele de gen blochează în continuare evoluţia femeilor în industrie, iar aceste bariere au devenit azi mai subtile decât în trecut;
F. întrucât în sectoarele în care femeile reprezintă majoritatea lucrătorilor predomină salariile mai mici, fapt care reflectă tratamentul discriminatoriu al muncii femeilor, iar contractele colective nu ţin seama suficient de dimensiunea de gen şi de necesităţile specifice ale femeilor, fiind necesare eforturi mai susţinute pentru a garanta că legislaţia existentă este pusă în aplicare;
G. întrucât, în medie, aproximativ 14% dintre femeile angajate în UE lucrează în industrie, dar în unele ţări acest procent este mai mare de 25%, iar din această medie, peste 21% sunt angajate cu normă parţială, şi întrucât femeile reprezintă 65% din lucrătorii angajaţi cu normă parţială în acest sector;
H. întrucât întreprinderile au obligaţia de a respecta principiul egalităţii la locul de muncă, indiferent de dimensiunea lor sau de sectorul în care activează,
I. întrucât femeile cu un loc de muncă nesigur, temporar, cu normă parţială sau atipic sunt discriminate mai mult, mai ales atunci când sunt mame, şi au în general mai puţine posibilităţi de a participa la programe de educaţie de bază, de educaţie continuă sau de formare profesională; întrucât femeile cu un loc de muncă nesigur şi cu normă parţială nu pot de cele mai multe ori să contribuie în mod substanţial la un fond de pensii, fiind astfel supuse unui risc mai mare de a nu dispune de un venit suficient din care să se poată întreţine mai târziu;
J. întrucât în abordarea integrată asupra politicii industriale preconizată de Comisie (în comunicarea sa citată mai sus „Punerea în aplicare a programului comunitar de la Lisabona: un cadru politic de consolidare a industriei manufacturiere în UE - spre o abordare mai integrată a politicii industriale”) deşi menţionează în rândul obiectivelor sale coeziunea economică şi scoală, nu ţine suficient seama de dimensiunea de gen,
K. întrucât industria de transformare, în care este concentrat un procent de 86% din forţa de muncă feminină din industrie, este alcătuită în proporţie de 99% din întreprinderi mici şi mijlocii (IMM-uri) care angajează aproximativ 58% din forţa de muncă totală din acest sector;
L. întrucât evoluţia muncii în industrie se caracterizează la ora actuală mai degrabă printr-o erodare a schemelor tradiţionale de ocupare a forţei de muncă decât printr-o ameliorare a condiţiilor de muncă şi a oportunităţilor de carieră, mai ales în cazul femeilor;
M. întrucât atitudinea culturală care consideră industria drept un domeniu inadecvat pentru femei este sursă de discriminare, conducând, în acelaşi timp, la demotivarea femeilor care lucrează, la reducerea performanţei lor profesionale, la renunţarea la carieră, la alterarea competenţelor şi deci la o nouă deteriorare a perspectivelor profesionale;
N. întrucât există o legătură strânsă între lipsa unor structuri pentru îngrijirea copiilor, recurgerea din lipsă de alternativă la un loc de muncă cu normă parţială şi lipsa unor posibilităţi de formare şi a unui ajutor pentru reintegrarea profesională, ceea ce conduce la riscul de a menţine femeile în posturi mai puţin calificate şi fără perspective satisfăcătoare de carieră;
O. întrucât lipsesc datele statistice defalcate pe genuri în ceea ce priveşte diviziunea muncii în diferitele categorii profesionale şi nivelurile de salarizare respective în sectoarele industriale;
P. întrucât riscurile de sănătate şi tipurile de boli profesionale pot fi diferite de la bărbaţi la femei, întrucât este important să se analizeze mai aprofundat situaţiile existente şi consecinţele lor, ţinându-se, de asemenea, seama de consecinţele specifice asupra maternităţii,
Q. întrucât educaţia continuă şi formarea accelerată determină o creştere a productivităţii femeilor şi a contribuţiei acestora la economie;
R. întrucât numai în condiţiile unui mediu profesional nediscriminatoriu este posibilă dezvoltarea potenţialului productiv atât al angajatelor şi angajaţilor, fiind extrem de important să se creeze un climat în care fiecare persoană este apreciată, iar obiectivele sale sunt recunoscute;
1. subliniază rolul femeilor în industrie şi încurajează promovarea acestora respectând totodată egalitatea în salarizare, condiţii de muncă, oportunităţi de carieră, formare profesională, precum şi în ceea ce priveşte respectarea maternităţii şi paternităţii ca valori sociale fundamentale;
2. încurajează statele membre să promoveze programe de dezvoltare a spiritului antreprenorial în rândul femeilor în sectorul industrial şi să susţină financiar femeile care doresc să îşi înfiinţeze propriile societăţi;
3. subliniază necesitatea ca femeile care lucrează în industrie să fie stimulate să se pregătească continuu în vederea dobândirii abilităţilor necesare reuşitei profesionale;
4. atrage atenţia asupra faptului că fiecare stadiu al unei cariere profesionale este influenţat de numeroşi factori care conduc la un climat ostil pentru femei în industrie, cum ar fi practicile de recrutare şi de angajare care creează de facto bariere de acces pentru femei, hărţuirea sexuală, standarde diferite pentru femei şi bărbaţi, discrepanţe în repartizarea atribuţiilor profesionale de înaltă calitate şi diferenţele salariale de gen; consideră, prin urmare, că fiecare dintre aceşti factori mai puţini manifeşti poate fi abordat din perspectiva unor politici specifice concepute de Comisie şi de statele membre;
5. recunoaşte necesitatea unei politici industriale integrate care să reflecte forţa motrice indispensabilă a competitivităţii, garantând, în acelaşi timp, drepturile sociale şi economice ale lucrătorilor;
6. solicită Comisiei şi statelor membre să invite societăţile mari elaboreze şi să pună în aplicare în mod obligatoriu propriile programe negociate de egalitate şi, de asemenea, să încurajeze întreprinderile mici şi mijlocii să acţioneze în acest sens;
7. susţine promovarea muncii decente ca parte integrantă a valorilor Uniunii Europene şi invită statele membre să ia măsuri eficiente în vederea respectării standardelor sociale şi a garantării muncii decente în diversele sectoare industriale, asigurând astfel venituri decente pentru lucrători, în special pentru femei, dreptul la siguranţă şi sănătate la locul de muncă, la protecţie socială şi la libertatea de asociere sindicală, aducându-şi, prin aceste eforturi, o contribuţie semnificativă la abolirea tuturor formelor de discriminare profesională între femei şi bărbaţi;
8. invită statele membre să ia toate măsurile necesare pentru a combate în mod eficient exploatarea profesională a femeilor, care este cel mai des întâlnită în anumite sectoare, cum ar fi cel al textilelor, pentru a garanta respectarea drepturilor elementare ale lucrătorilor, în special ale femeilor, precum şi prevenirea dumpingului social;
9. consideră că rolul femeilor, în orice sector industrial, nu poate fi examinat independent de situaţia industriei din Uniunea Europeană în general, de provocările cărora industria trebuie să le facă faţă sau de necesitatea de a găsi soluţii adecvate pentru acest sector de activitate;
10. salută faptul că, în conformitate cu ultimele statistici publicate, exporturile către ţările terţe reprezintă, în numeroase sectoare, aceeaşi proporţie din cifra de afaceri totală, fapt care demonstrează competitivitatea UE în aceste sectoare; îşi exprimă totuşi îngrijorarea cu privire la stagnarea creşterii cererii naţionale la nivelul unor state membre, la importurile din ce în ce mai mari din ţări terţe, precum şi cu privire la fenomenul din ce în ce mai accentuat de pierderi sectoriale de locuri de muncă la nivelul Uniunii Europene, fapt care afectează adesea femeile;
11. insistă asupra necesităţii de a adopta măsuri urgente pentru aplicarea integrală şi efectivă a Directivei 75/117/CEE
Directiva 75/117/CEE a Consiliului din 10 februarie 1975 privind apropierea legislaţiilor statelor membre referitoare la aplicarea principiului egalităţii de remunerare între lucrătorii de sex masculin şi cei de sex feminin. în scopul combaterii discriminărilor salariale, mai ales prin implicarea crescută a organizaţiilor sindicale şi prin elaborarea unor planuri sectoriale pe etape, cu obiective precise, care să permită eliminarea discriminărilor salariale directe şi indirecte;
12. invită Comisia şi statele membre să ia toate măsurile necesare pentru a garanta protecţia împotriva hărţuirii sexuale şi pe criterii de sex;
13. consideră că este important să se aprofundeze crearea unei metodologii de analizare a funcţiilor, capabilă să garanteze drepturile în materie de egalitate a remuneraţiilor între femei şi bărbaţi, să confere o recunoaştere adecvată persoanelor şi profesiilor şi, în acelaşi timp, o demnitate corespunzătoare muncii ca element structurant, în scopul creşterii productivităţii, competitivităţii şi calităţii întreprinderilor şi al îmbunătăţirii vieţii lucrătorilor, atât femei, cât şi bărbaţi;
14. consideră că este importantă punerea în practică a proiectelor încurajate prin iniţiativa EQUAL în ceea ce priveşte revalorizarea muncii pentru promovarea egalităţii, şi subliniază importanţa sprijinului acordat proiectelor pilot care aprofundează analiza funcţiilor, în vederea garantării drepturilor în materie de egalitate a remuneraţiilor între femei şi bărbaţi şi a conferirii unei recunoaşteri corespunzătoare persoanelor şi profesiilor;
15. insistă asupra necesităţii de a promova o serie de iniţiative care contribuie la instituirea şi punerea în aplicare a unor acţiuni pozitive şi a unor politici de resurse umane în întreprinderi, care să favorizeze egalitatea între femei şi bărbaţi, valorificând, de asemenea, practicile de sensibilizare şi de formare care permit promovarea, transferul şi integrarea practicilor care au fost încununate de succes în organizaţii şi întreprinderi;
16. solicită Comisiei şi statelor membre să întreprindă mai multe acţiuni de sensibilizare şi control asupra întreprinderilor în vederea respectării codurilor de conduită şi a criteriilor legate de responsabilitatea socială a întreprinderilor în activitatea lor cotidiană, şi să garanteze condiţii mai bune de muncă, acordând atenţie programului de lucru, respectării dreptului la maternitate şi paternitate, în special prin garantarea reinserţiei profesionale după concediul de maternitate sau concediul parental, concilierii vieţii profesionale cu viaţa familială şi cere ca aceste drepturi să fie instituite prin lege; insistă asupra necesităţii de a crea condiţii care să faciliteze partajarea responsabilităţilor familiale;
17. recomandă o mai flexibilitate la locul de muncă, fapt care ar permite bărbaţilor şi femeilor să aibă mai multe opţiuni în ceea ce priveşte dezvoltarea atât a vieţii lor de familie, cât şi a carierelor lor profesionale; consideră că munca ar trebui să fie mai uşor accesibilă bărbaţilor şi femeilor pentru a corespunde evoluţiei nevoilor acestora;
18. solicită statelor membre să introducă pensii mai flexibile si mai mobile; reaminteşte poziţia sa adoptată în prima lectură privind propunerea de directivă a Parlamentului European şi a Consiliului privind îmbunătăţirea transferabilităţii drepturilor la pensie suplimentară;
19. subliniază necesitatea unei reţele de servicii sociale viabile şi a unei flexibilităţi în structurile preşcolare şi în cele şcolare primare, pentru a sprijini femeile salariate în cursul perioadei de timp pe care o dedică educaţiei copiilor;
20. subliniază că programele lungi de lucru îi supun pe lucrători unei presiuni considerabile şi au un efect negativ asupra sănătăţii, bunăstării şi stării lor de satisfacţie; solicită, în acest context, Comisiei să realizeze o anchetă aprofundată asupra modului în care programele lungi de lucru afectează viaţa de familie şi sănătatea părinţilor care muncesc, precum şi un studiu comparativ între statele membre cu privire la consecinţele familiale, sociale şi medicale pe care le au programele lungi de lucru;
21. solicită statelor membre să evidenţieze întreprinderile care depun eforturi în vederea realizării egalităţii dintre femei şi bărbaţi şi care facilitează reconcilierea dintre viaţa profesională şi cea familială, astfel încât să contribuie la răspândirea bunelor practici în acest domeniu;
22. insistă asupra necesităţii de a garanta că măsurile luate în scopul concilierii vieţii profesionale cu cea familială şi privată nu conduc la o separare sau o stereotipizare de gen a rolurilor bărbaţilor şi femeilor, în contradicţie cu priorităţile Foii de parcurs pentru egalitatea între sexe 2006-2010, în special în ceea ce priveşte implicarea deplină şi egală a femeilor pe piaţa muncii, precum şi independenţa lor economică; solicită statelor membre să garanteze un acces cât mai larg şi la serviciile sociale de tipul creşe, grădiniţe, locuri şi programe de joacă pentru copii, precum şi la servicii de susţinere şi ajutor a persoanelor în vârstă, servicii care de obicei sunt furnizate de femei; solicită acordarea de sprijin tehnic şi, unde este posibil, financiar sau acordarea de stimulente pentru angajatorii IMM-uri, în scopul implementării acestor politici şi practici;
23. subliniază importanţa negocierii şi a contracte colective în lupta împotriva discriminării femeilor, în special în materie de acces la locuri de muncă, salarii, condiţii de lucru, avansare în carieră şi formare profesională;
24. solicită Comisiei şi partenerilor sociali sectoriali să definească standarde ridicate de protecţie a sănătăţii la locul de muncă care să ţină seama de dimensiunea de gen, în special de protecţia maternităţii, atât la nivelul cercetării, cât şi la nivelul inspecţiei şi al măsurilor de prevenire; observă că femeile sunt sub-reprezentate în sectoare în care repetitivitatea mişcărilor reprezintă cauza unor boli profesionale cum ar fi afecţiunile musculo-scheletice şi că trebuie acordată o atenţie specială acestor probleme de sănătate;
25. invită Comisia şi statele membre să dezvolte mai mult dimensiunea de gen în studiile şi în sondajele şi anchetele naţionale;
26. subliniază faptul că majoritatea studiilor privind lucrătorii cu venituri mici indică faptul că gospodăriile cu venit unic, mai ales în cazul în care femeile obţin acest venit, sunt cu precădere afectate de sărăcie; subliniază faptul că eradicarea sărăciei şi a excluderii sociale trebuie să rămână o prioritate politică în Uniunea Europeană; invită Comisia şi statele membre să definească şi să urmărească obiectivul ambiţios de reducere a numărului de lucrători cu venituri mici din Europa;
27. invită Comisia să promoveze politicile şi programele de formare profesională, inclusiv dezvoltarea competenţelor în domeniul informatic, destinată creşterii participării femeilor la diferitele sectoare ale industriei, ţinând cont de sprijinul financiar existent la nivel local, naţional şi comunitar şi stimulând, într-o mai mare măsură, atât întreprinderile mari, cât şi IMM-urile să utilizeze aceste politici şi programe;
28. solicită Comisiei să intensifice sprijinul pentru programele de formare profesională destinate femeilor din IMM-urile industriale şi sprijinul pentru cercetare şi inovare în conformitate cu cel de-al şaptelea Program-cadru şi potrivit dispoziţiilor din Carta de la Santa Maria da Feira privind IMM-urile;
29. invită Comisia să sprijine învăţământul, învăţământul superior şi formarea profesională; subliniază că educaţia este un mijloc esenţial care permite femeilor să facă faţă unei pieţe a muncii segmentate pe sexe;
30. solicită o difuzare cât mai largă a Agendei de cercetare strategică a Platformei tehnologice europene pentru viitorul produselor textile şi al confecţiilor şi îi îndeamnă pe toţi actorii interesaţi să facă progrese în direcţia creării unor tehnologii şi a unor modele de afaceri inovatoare care să implice participarea echilibrată a femeilor şi a bărbaţilor la toate nivelurile;
31. regretă slaba participare a femeilor în organizaţiile partenerilor sociali, invitându-le pe acestea din urmă să intensifice formarea privind egalitatea între sexe a negociatorilor şi a responsabililor cu contractele colective, precum şi să consolideze participarea femeilor în organele de decizie;
32. invită Comisia şi statele membre să încurajeze o reprezentare echilibrată a femeilor şi a bărbaţilor în cadrul consiliilor de administraţie ale societăţilor, mai ales ale acelor societăţi în care statele membre deţin acţiuni;
33. salută decizia guvernului norvegian de a aplica o serie de măsuri vizând creşterea numărului de femei în consiliile de administraţie ale societăţilor publice până la cel puţin 40% până în 2003 şi de a fi impus, prin intermediul legii, o cotă de 40% de reprezentare feminină în consiliile de administraţie ale societăţilor pe acţiuni înainte de sfârşitul anului 2005; solicită statelor membre să urmeze exemplul norvegian;
34. subliniază necesitatea de a încuraja crearea unor reţele de femei în cadrul societăţilor individuale, între societăţile din acelaşi sector industrial şi între diferitele sectoare industriale;
35. regretă procentajul scăzut de femei din sectorul tehnologiei de vârf şi subliniază importanţa programelor operaţionale de formare în ştiinţă şi tehnologie, garantând calitatea şi diversificarea oportunităţilor de formare pentru femei în diferitele state membre, precum şi promovarea studiilor ştiinţifice şi tehnologice în rândul tinerelor fete;
36. invită statele membre şi Comisia să elaboreze şi să pună în practică o serie de strategii pentru soluţionarea problemelor apărute în mediul de lucru şi în evoluţia carierei femeilor care lucrează în domeniul ştiinţific şi în cel tehnologic;
37. consideră că este importantă diseminarea bunelor practici existente în ceea ce priveşte participarea femeilor la cercetarea industrială şi industriile de vârf; insistă, în acest sens, asupra importanţei sensibilizării cadrelor de conducere din întreprinderile industriale, în care participarea feminină este redusă, în privinţa perspectivei de gen, care ar trebui să se traducă în obiective concretizate prin cifre;
38. încurajează statele membre şi Comisia să ţină seama, în toate politicile aferente, de situaţia specifică a femeilor în industrie, în special în sectoarele afectate de transformări structurale şi de măsuri în domeniul comerţului mondial, fie în chestiunile legate de locul de muncă, fie în cele legate de formarea profesională ori în cele privind sănătatea şi siguranţa la locul de muncă;
39. subliniază necesitatea recalificării în cazul femeilor peste 50 de ani în scopul creşterii şanselor de angajare a acestora chiar şi în cursul perioadelor tranzitorii; invită statele membre să crească posibilităţile de învăţare continuă;
40. recunoaşte faptul că anumite regiuni, în special regiunile defavorizate din UE, se caracterizează printr-o concentraţie ridicată de întreprinderi din sectorul textilelor şi confecţiilor de care depind în foarte mare măsură locurile de muncă ale femeilor; solicită acordarea unei atenţii speciale mai ales importului de produse provenite din ţări terţe;
41. insistă asupra necesităţii de a sprijini dezvoltarea regiunilor defavorizate, zonele cu dezavantaje structurale permanente, regiunile ultraperiferice şi zonele afectate de dezindustrializare sau reconversii industriale recente, pentru a se consolida coeziunea economică şi socială, precum şi integrarea socială a femeilor în aceste zone şi regiuni;
42. consideră că delocalizările au afectat industrii care folosesc preponderent mână de lucru feminină, cum ar fi industria de textile, îmbrăcăminte, încălţăminte, cabluri, ceramică, material electric şi electronic şi diversele sectoare ale industriei alimentare, şi că această situaţie afectează mai grav statele membre mai slab dezvoltate economic, ducând la şomaj şi punând sub semnul întrebării coeziunea economică şi socială;
43. insistă asupra necesităţii de a controla delocalizările societăţilor în statele membre ale UE şi asupra schimbării politicii de alocare de fonduri comunitare, în vederea garantării locurilor de muncă şi a dezvoltării regionale;
44. solicită neacordarea de ajutoare comunitare societăţilor care, după ce au beneficiat de acest tip de finanţare într-un stat membru, îşi transferă activităţile de producţie într-o altă ţară, fără a executa integral contractele încheiate cu statul membru în cauză;
45. recomandă Comisiei să urmărească cu atenţie procedurile de încheiere a activităţii şi cele de relocalizare a întreprinderilor industriale, urmând ca în caz de constatare a unor nereguli să se solicite rambursarea ajutoarelor acordate;
46. invită statele membre şi Comisia să ţină seama de dimensiunea de gen în distribuirea ajutoarelor din cadrul Fondului European pentru Adaptare la Globalizare, astfel încât acestea să poată ajunge şi în sectoarele care utilizează preponderent mână de lucru feminină;
47. subliniază necesitatea concentrării asupra schimbării structurale controlate în sectorul textilelor şi necesitatea de a orienta şi de a încuraja femeile să urmeze formări complementare, pentru a creşte şansele lor de angajare în ramurile industriale în expansiune;
48. subliniază faptul că importanţa programelor comunitare care încurajează crearea de mărci, protejarea indicaţiei de origine a producţiei şi promovarea pe plan extern a produselor comunitare din sectoarele industriale în care predomină femeile, în special în cadrul târgurilor profesionale şi internaţionale, promovând munca femeilor şi garantând locurile de muncă ale acestora;
49. consideră că, printre măsurile care trebuie adoptate de Comisie, în special în cadrul negocierilor Organizaţiei Mondiale a Comerţului (OMC), este necesar să se ţină seama de contextul şi de caracteristicile specifice fiecărui sector, de oportunităţile şi provocările cu care se confruntă fiecare sector, precum şi de dificultăţile întâmpinate de fiecare stat membru, mai ales în ceea ce priveşte ocuparea forţei de muncă feminine şi drepturile femeilor;
50. insistă asupra apărării drepturilor lucrătorilor şi lucrătoarelor în procesele de restructurare a întreprinderilor industriale, garantând, pe tot parcursul procesului, disponibilitatea informaţiilor pentru structurile acestora, în special pentru comitetele europene de întreprindere şi posibilitatea lor de a interveni decisiv, inclusiv dreptul de vot, şi definind criteriile de acordare a unor indemnizaţii lucrătorilor în caz de neîndeplinire de către întreprindere a obligaţiilor sale contractuale;
51. invită responsabilii din cadrul întreprinderilor să introducă măsuri flexibile de politică familială în planurile lor de gestionare a personalului, pentru facilitarea reîncadrării în muncă a lucrătoarelor şi lucrătorilor după o întrerupere în carieră;
52. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului şi Comisiei.
EXPUNERE DE MOTIVE
I. Introduction
L'industrie européenne est en grande mutation, mais elle conserve une importance stratégique pour le développement de l'ensemble des États membres de l'Union européenne, et une réflexion sur le secteur du point de vue de l'égalité entre les hommes et les femmes s'impose.
Il y a une diversité de secteurs très hétérogènes, dans lesquels la présence, le rôle et les perspectives des femmes qui y travaillent sont particulièrement différentes.
D'une part, les secteurs « traditionnels » d'occupation féminine se concentrent dans l'industrie de transformation, avec près de 85% d'emploi féminin industriel total.
De l'autre, apparaissent les nouveaux secteurs des TIC avec 15% de cet emploi, et l'industrie de pointe (aéronautique, industrie chimique) où les femmes sont peu représentées.
Dans l'enquête sur les forces de travail dans l'Union européenne d'Eurostat, nous pouvons constater que sur près de 200 millions de personnes employées ou exerçant une activité économique dans l'Union européenne, plus de 44% sont des femmes.
En moyenne, plus de 14% des femmes employées travaillent dans l'industrie, mais dans certains pays, ce pourcentage avoisine les 25% ou plus, en particulier en Bulgarie avec 28% et dans certains nouveaux États membres de l'Est, comme la République tchèque (26%), la Slovaquie et la Roumanie, et dans d'autres, elle avoisine les 20%, comme en Grèce, en Hongrie et au Portugal.
On note encore que cet emploi est, bien souvent, à temps partiel (plus de 21%), et que les femmes représentent près de 65% des travailleurs à temps partiel dans ce secteur.
II.
Emploi et politique industrielle
Étudier la situation des femmes dans l'industrie implique une analyse des différentes politiques communautaires, afin de souligner les priorités commues, les spécificités et les divergences et contradictions.
La Commission européenne a présenté l'analyse de l'industrie dans le contexte de la Stratégie de Lisbonne, au moyen de sa communication ( COM(2005)0474 ) intitulée « Mettre en œuvre le programme communautaire de Lisbonne : Un cadre politique pour renforcer l'industrie manufacturière de l'UE - vers une approche plus intégrée de la politique industrielle ».
Dans ce document, on indique, entre autres, que « La Commission reste donc fidèle à ses engagements d'appliquer une politique industrielle visant à encourager et à faciliter le processus de l'innovation et les mutations industrielles », et soulignant aussi que « La communication sur le programme d'action pour la croissance et l'emploi observe en particulier que la politique industrielle repose sur un partenariat entre l'UE et les États membres ».
Mais les défis relatifs à l'emploi, dans le cadre de ce document, ne comprennent aucune dimension de genre, et ne valorisent donc pas comme il se doit la participation des femmes dans aucun des secteurs de l'industrie, où elles sont majoritairement reléguées pour les travaux sans qualifications, lesquels sont les plus vulnérables en cas de restructuration.
Aussi, convient-il d'insister sur la nécessité du recours méthodique au "gender mainstreaming" dans l'établissement de la politique industrielle communautaire.
Cette approche méthodique, qui devrait comprendre une participation active de tous les partenaires sociaux, doit permettre une évaluation des parties intéressées par les défis, secteur par secteur, en tenant compte du niveau d'employabilité et de la cohésion économique, sociale et territoriale.
La perte de compétitivité d'une entreprise peut découler tant d'une main-d'œuvre non préparée pour les changements technologiques, que d'une incapacité à maintenir les ressources humaines dues à une politique de conciliation inadéquate, ou à la prévalence de priorités de la concurrence et du commerce mondial en affectant les droits des femmes et la cohésion économique et sociale.
C'est pourquoi les risques sont profondément féminisés parce que les parties concernées sont, en premier lieu, les femmes des secteurs industriels plus fragiles.
III.
Le problème statistique
Les recherches effectuées indiquent qu'il existe un manque de données ventilées par sexe et par fonction au sein des entreprises, ce qui, d'une part, rend difficile les comparaisons entre les différents secteurs et, de l'autre, ne permet pas d'évaluer avec une précision suffisante la différenciation des fonctions fondées sur le genre.
Ces lacunes ont des répercussions significatives tant sur le plan de l'évaluation de la différence réelle de salaire, soit dans l'analyse de l'évolution des carrières des femmes au sein des entreprises.
On sait que dans certains secteurs, il existe encore des différences de salaires entre les hommes et les femmes de près de 20% pour des travaux similaires.
En outre, les catégories professionnelles où dominent les femmes ont des salaires plus bas et il n'est pas rare de trouver dans des usines majoritairement d'emploi féminin des chefs majoritairement masculins.
À titre d'exemple, la recherche de l'EIRO sur une approche intégrée de l'égalité entre les hommes et les femmes dans les relations industrielles souligne le problème des données statistiques quantitatives.
Il est certain qu'il importe d'approfondir la collecte de données qualitatives (exemple, bonnes pratiques) en incluant ce qui se passe au niveau des accords collectifs de travail, notamment la valeur légale et le degré d'application en ce qui concerne les clauses d'égalité de droits et des chances.
Mais il importe aussi de développer et d'approfondir la collecte de statistiques différenciées par sexe, de manière à pouvoir évaluer et développer davantage la dimension de genre dans les études et les sondages/enquêtes nationaux sur les conditions de travail, afin de déterminer avec précision les difficultés e les besoins spécifiques des femmes et des hommes.
IV.
La formation professionnelle
La Fondation européenne pour l'amélioration des conditions de travail, dans son sondage sur les conditions de travail 2005, affirme que les employés à temps partiel (en majorité les femmes) ont, en général, un accès limité à la formation professionnelle.
En outre, il convient de souligner que dans les PME, qui emploient près de 60% de main-d'œuvre dans l'industrie de transformation, l'accès à la formation continue constitue un problème majeur, vu le manque de possibilités de rotation, compte tenu de l'effectif réduit.
Aussi, est-il essentiel de garantir des formes de soutien aux PME pour faire face à des difficultés accrues de manière à favoriser le maintien de l'emploi des femmes qui y travaillent en situation précaire.
V. Les stéréotypes
La persistance des stéréotypes commence dans le choix de l'éducation des filles et des garçons, mais se reflète aussi dans la division du travail dans l'industrie et au sein des entreprises.
On sait que, malgré l'augmentation du nombre de filles dans les études techniques et scientifiques, les obstacles rencontrés dans les phases postérieures des études et dans le premier milieu professionnel suscitent chez les jeunes femmes un abandon des carrières scientifiques au sein de l'industrie.
Ainsi, les projets existants dans le domaine des TIC ont pour objectif de redéfinir les postes professionnels pour attirer un plus grand nombre de filles pour ce marché du travail.
VI.
Les partenaires sociaux
Le Parlement européen dans sa résolution du 10 septembre 2002, sur la participation des femmes aux organes des partenaires sociaux de l'UE, a souligné l'absence de participation des femmes aux organes de décision, en invitant la Commission et les partenaires sociaux à s'engager activement pour favoriser l'égalité des genres dans ce domaine.
Dans les enquêtes sur le rôle des femmes dans les Syndicats, Homa Dean
"Les femmes dans les syndicats – méthodes et bonnes pratiques pour l'intégration de la dimension du genre" – Homa Dean, Institut Fédéral Belge pour l'Egalité des Femmes et des Hommes. indique les principales lignes d'action positive en faveur de la représentation des femmes et surtout de la prise de conscience de la dimension de genre dans les problématiques rencontrées dans les négociations collectives, incluant la nécessité que celles-ci incluent une amélioration des données statistiques ventilées par sexe, formations internes sur le « gender mainstreaming », un « gender impact assessment » et un « gender audit ».
L'adoption d'un cadre d'action pour l'égalité entre les hommes et les femmes par les partenaires sociaux européens (UNICE/UEAPME, CEEP et CES) consiste en un engagement significatif pour une meilleure prise de conscience sur la situation des femmes sur le marché du travail.
L'objectif de l'équilibre de la représentation des deux sexes pourra avoir un impact significatif sur les secteurs industriels.
En outre, il convient de souligner l'engagement des partenaires sociaux dans la promotion des filles dans les carrières techniques et/ou scientifiques.
VII.
Quelques propositions
C'est dans ce contexte qu'est présenté un ensemble de propositions fondamentales pour défendre l'emploi avec des droits des femmes dans l'industrie, valoriser leur participation, lutter contre les discriminations, lutter pour l'égalité des droits et de perspectives de carrière, de salaires, de formation professionnelle et continue, dans le respect de la maternité et de la paternité comme valeurs sociales fondamentales, entre autres :
- insister sur les mesures urgentes de lutte contre les discriminations salariales, notamment par l'élaboration de plans sectoriels progressifs, avec des objectifs précis, qui permettent de mettre fin aux discriminations salariales directes et indirectes;
- insister sur une meilleure sensibilisation et contrôle des entreprises en accordant une attention particulière aux conditions de travail, aux horaires, au respect des droits de maternité et de paternité, à la conciliation entre travail et vie familiale, en demandant que ne soit pas approuvée une législation exempte de ces droits;
- éviter la mobilité forcée et les conditions de travail inférieures pour les femmes migrantes;
- garantir que les mesures prises dans le domaine de la conciliation entre vie professionnelle, familiale et privée ne résultent pas en une segmentation des rôles hommes/femmes contraires aux priorités de la Feuille de route pour l'égalité entre les femmes et les hommes (2006-2010), notamment en ce qui concerne l'indépendance économique des femmes, et demande de couverture universelle des crèches, garderies, occupation des temps libres des enfants et aides aux personnes âgées;
- définir les paramètres de protection de la santé au travail qui tiennent compte de la dimension de genre, tant au niveau de la recherche que de l'inspection des mesures de prévention;
- développer la dimension du genre dans les études et les sondages/enquêtes nationaux sur les conditions de travail et l'embauche;
- intensifier l'aide à la formation professionnelle destinée aux femmes au sein des PME industrielles, notamment l'aide à la recherche et à l'innovation, conformément au 7è programme-cadre et aux dispositions contenues dans la Charte de Santa Maria da Feira sur les PME;
- meilleure planification des besoins de formation des femmes en vue de contribuer à l'amélioration de leurs conditions d'emploi, en soulignant l'importance des programmes de formation opérationnels pour la science et la technologie, en garantissant la qualité et la diversification des offres de formation pour les femmes dans les différents États membres et diffuser les bonnes pratiques existantes en ce qui concerne la participation des femmes à la recherche industrielle et dans les industries de pointe;
- tenir compte dans toutes les politiques de la situation spécifique des femmes dans l'industrie, notamment dans les secteurs touchés par les changements structurels et par les mesures dans le domaine du commerce mondial;
- accorder une attention particulière à l'importation des produits provenant de pays tiers, car il importe d'accompagner le Memorandum d'accord entre l'Union européenne et la République populaire de Chine sur l'importation de certains produits textiles, au regard de son éventuelle prolongation au-delà de décembre 2007;
- soutenir les régions défavorisées, les zones ayant des désavantages structurels permanents, les régions ultrapériphériques et les zones victimes de désindustrialisations ou de reconversions industrielles récentes afin de renforcer l'inclusion sociale des femmes;
- accorder une attention particulière aux délocalisations qui touchent les industries à forte intensité de main-d'œuvre féminine, comme le textile, le vêtement, la broderie, la chaussure, le câblage, la céramique, le matériel électrique et électronique et diverses dans le domaine alimentaire;
- soutenir le secteur textile comme filière de production et soutenir les programmes communautaires qui favorisent la création de marques, la défense de l'indication d'origine de la production et la promotion externe des produits communautaires de secteurs industriels où prédominent les femmes, notamment dans les foires professionnelles et internationales, en favorisant, ainsi, le travail des femmes et en garantissant leur emploi;
- accorder une attention particulière aux mesures à prendre, notamment dans le domaine de l'OMC, pour tenir compte du contexte et des caractéristiques spécifiques de chaque secteur, des possibilités et des défis qu'ils doivent relever et les difficultés rencontrées par chaque État membre, notamment en matière d'emploi des femmes et de droits.
27.11.2007
AVIZ al Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie
destinat Comisiei pentru drepturile femeii şi egalitatea între sexe
privind rolul femeilor în industrie
( 2007/2197(INI) )
Raportor pentru aviz: Den Dover
SUGESTII
Comisia pentru industrie, cercetare şi energie recomandă Comisiei pentru drepturile femeii şi egalitatea între sexe, competentă în fond, includerea următoarelor sugestii în propunerea de rezoluţie ce urmează a fi adoptată:
1. consideră că rolul femeilor, în orice sector industrial, nu poate fi examinat independent de situaţia industriei din Uniunea Europeană în general, de provocările cărora industria trebuie să le facă faţă sau de necesitatea de a găsi soluţii concludente pentru acest sector de activitate;
2. recomandă o mai mare flexibilitate la locul de muncă, fapt care ar permite bărbaţilor şi femeilor să aibă mai multe opţiuni în ceea ce priveşte dezvoltarea atât a vieţii lor de familie, cât şi a carierelor lor profesionale; consideră că munca temporară ar trebui să fie mai uşor accesibilă bărbaţilor şi femeilor pentru a corespunde evoluţiei nevoilor acestora;
3. deşi îşi exprimă îngrijorarea cu privire la cererea internă stagnantă din unele state membre, creşterea importurilor din afara UE şi pierderea, în continuare, a unor locuri de muncă din anumite sectoare de activitate ale UE, care afectează adesea femeile, salută faptul că, în conformitate cu cele mai recente statistici, exporturile către ţările din afara UE reprezintă, în multe sectoare, acelaşi procent din cifra de afaceri totală, ceea ce reprezintă o dovadă a competitivităţii UE în domeniile respective;
4. invită statele membre să introducă pensii mai bune, mai flexibile şi cu o mai mare portabilitate pentru femei, având în vedere speranţa de viaţă mai mare a acestora, precum şi de imposibilitatea acestora de a se angaja pentru perioade lungi de timp din cauza obligaţiilor casnice şi familiale pe care le au în decursul vieţii active; reaminteşte poziţia sa adoptată în prima lectură privind propunerea de directivă a Parlamentului European şi a Consiliului privind îmbunătăţirea portabilităţii drepturilor la pensie suplimentară
Texte adoptate, 20.6.2007, P6_TA(2007)0269 . ;
5. solicită o difuzare cât mai largă a Agendei de cercetare strategică a Platformei tehnologice europene pentru viitorul produselor textile şi al confecţiilor şi îi îndeamnă pe toţi actorii interesaţi să facă progrese în direcţia creării unor tehnologii şi a unor modele de afaceri inovatoare care să implice participarea echilibrată a femeilor şi a bărbaţilor la toate nivelurile;
6. invită, pe de o parte, Comisia şi statele membre să elaboreze şi să pună în aplicare politici care să vizeze concilierea vieţii profesionale cu cea familială pentru femei şi bărbaţi, o mai mare flexibilitate a programului de lucru pentru femei şi bărbaţi şi un acces larg la serviciile de îngrijire a copilului şi de îngrijire medicală pentru adulţi, în conformitate cu obiectivele de la Barcelona şi solicită, pe de altă parte, un sprijin tehnic eficace şi, dacă este posibil, un sprijin financiar sau stimulente pentru ca angajatorii din IMM-uri să pună în aplicare aceste politici şi practici;
7. invită Comisia să promoveze politicile şi programele de formare profesională, inclusiv dezvoltarea competenţelor în domeniul informatic, destinată creşterii participării femeilor la diferitele sectoare ale industriei, ţinând cont de sprijinul financiar existent la nivel local, naţional şi comunitar şi stimulând, într-o mai mare măsură, atât întreprinderile mari, cât şi IMM-urile să utilizeze aceste politici şi programe;
8. subliniază faptul că, indiferent de dimensiunea lor sau de sectorul în care activează, întreprinderile au obligaţia generală de a respecta principiul egalităţii la locul de muncă;
9. invită Comisia şi statele membre să ia măsurile necesare în vederea garantării dreptului la şanse egale la locul de muncă, inclusiv măsuri de garantare a egalităţii între femei şi bărbaţi în ceea ce priveşte accesul la piaţa muncii, condiţiile de muncă, formarea şi cariera profesională;
10. subliniază faptul că rolul femeilor în industrie ar trebui să se bazeze întotdeauna pe principiul egalităţii salariale şi al perspectivelor de carieră, în vederea promovării unei participări mai largi a acestora chiar şi în domeniile industriale, care nu sunt considerate, în mod obişnuit, tipic feminine;
11. invită Comisia şi statele membre să ia toate măsurile necesare pentru a garanta protecţia împotriva hărţuirii sexuale şi pe criterii de sex;
12. invită Comisia şi statele membre să încurajeze întreprinderile să negocieze şi să implementeze un program în vederea promovării egalităţii; observă că, în anumite ţări membre, întreprinderile mari au obligaţia de a negocia un plan de promovare a egalităţii în cadrul unei convenţii colective;
13. invită Comisia şi statele membre să încurajeze o reprezentare echilibrată a femeilor şi a bărbaţilor în cadrul consiliilor de administraţie ale întreprinderilor, în special ale acelor întreprinderi la care statele membre contribuie financiar.
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE
Data adoptării
22.11.2007
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
38
Membri titulari prezenţi la votul final
Jan Březina, Jerzy Buzek, Pilar del Castillo Vera, Jorgo Chatzimarkakis, Giles Chichester, Den Dover, Nicole Fontaine, Adam Gierek, Norbert Glante, Umberto Guidoni, András Gyürk, David Hammerstein, Erna Hennicot-Schoepges, Ján Hudacký, Romana Jordan Cizelj, Werner Langen, Anne Laperrouze, Eluned Morgan, Angelika Niebler, Reino Paasilinna, Miloslav Ransdorf, Vladimír Remek, Paul Rübig, Andres Tarand, Britta Thomsen, Radu Ţîrle, Patrizia Toia, Catherine Trautmann, Claude Turmes, Nikolaos Vakalis, Alejo Vidal-Quadras
Membri supleanţi prezenţi la votul final
Neena Gill, Eija-Riitta Korhola, Lambert van Nistelrooij, Vladimir Urutchev
Membri supleanţi [articolul 178 alineatul (2)] prezenţi la votul final
Holger Krahmer, Umberto Pirilli, Carl Schlyter
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE
Data adoptării
17/12/2007
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
29
Membri titulari prezenţi la votul final
Edit Bauer, Emine Bozkurt, Hiltrud Breyer, Edite Estrela, Věra Flasarová, Claire Gibault, Zita Gurmai, Esther Herranz García, Piia-Noora Kauppi, Pia Elda Locatelli, Doris Pack, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Zita Pleštinská, Christa Prets, Karin Resetarits, Eva-Britt Svensson, Anne Van Lancker, Anna Záborská
Membri supleanţi prezenţi la votul final
Gabriela Creţu, Iratxe García Pérez, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Donata Gottardi, Anna Hedh, Kartika Tamara Liotard, Marusya Ivanova Lyubcheva, Ria Oomen-Ruijten, Maria Petre
Membri supleanţi [articolul 178 alineatul (2)] prezenţi la votul final
Árpád Duka-Zólyomi, Manolis Mavrommatis, Paul Rübig
