REGULAMENT DE PROCEDURĂ
A şaptea legislatură
Martie 2011
În
atenţia
cititorilor
:
În conformitate cu decizia Parlamentului privind folosirea în documentele sale a unui limbaj neutru din punct de vedere al genului, Regulamentul de procedură a fost adaptat pentru a lua în considerare orientările privind acest subiect aprobate de Grupul la nivel înalt privind egalitatea de gen şi diversitatea la 13 februarie 2008 şi confirmate de Birou la 19 mai 2008.
Textele cu caractere
cursive
corespund unor interpretări (în sensul articolului 211) ale unor dispoziţii din prezentul regulament.
CUPRINS
TITLUL
I
DEPUTAŢI, ORGANE ALE PARLAMENTULUI ŞI GRUPURI POLITICE
CAPITOLUL
1
DEPUTAŢI ÎN PARLAMENTUL EUROPEAN
Articolul
1
Parlamentul European
Articolul
2
Independenţa mandatului
Articolul
3
Verificarea prerogativelor
Articolul
4
Durata mandatului parlamentar
Articolul
5
Privilegii şi imunităţi
Articolul
6
Ridicarea imunităţii
Articolul
7
Proceduri privind imunitatea
Articolul
8
Punerea în aplicare a Statutului deputaţilor
Articolul
9
Interesele financiare ale deputaţilor, regulile de conduită şi accesul în Parlament
Articolul
10
Anchete interne efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF)
Articolul
11
Observatori
CAPITOLUL
2
MANDATE
Articolul
12
Președintele provizoriu
Articolul
13
Candidaturi şi dispoziţii generale
Articolul
14
Alegerea Preşedintelui – Discursul inaugural
Articolul
15
Alegerea vicepreşedinţilor
Articolul
16
Alegerea chestorilor
Articolul
17
Durata mandatelor
Articolul
18
Locuri vacante
Articolul
19
Încetarea exercitării funcţiilor înainte de termen
CAPITOLUL
3
ORGANE ŞI FUNCŢII
Articolul
20
Funcţiile Preşedintelui
Articolul
21
Funcţiile vicepreşedinţilor
Articolul
22
Componenţa Biroului
Articolul
23
Funcţiile Biroului
Articolul
24
Componenţa Conferinţei preşedinţilor
Articolul
25
Funcţiile Conferinţei preşedinţilor
Articolul
26
Funcţiile chestorilor
Articolul
27
Conferinţa preşedinţilor de comisie
Articolul
28
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie
Articolul
29
Accesul publicului la deciziile Biroului şi ale Conferinţei preşedinţilor
CAPITOLUL
4
GRUPURI POLITICE
Articolul
30
Constituirea grupurilor politice
Articolul
31
Activităţile şi situaţia juridică ale grupurilor politice
Articolul
32
Intergrupurile
Articolul
33
Deputaţii neafiliaţi
Articolul
34
Repartizarea locurilor în sala de şedinţe
TITLUL
II
PROCEDURI LEGISLATIVE, BUGETARE ŞI DE ALT TIP
CAPITOLUL
1
PROCEDURI LEGISLATIVE ─ DISPOZIŢII GENERALE
Articolul
35
Programul de lucru al Comisiei
Articolul
36
Respectarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
Articolul
37
Verificarea temeiului juridic
Articolul
37a
Delegarea competențelor legislative
Articolul
38
Verificarea compatibilităţii financiare
Articolul
38a
Examinarea respectării principiului subsidiarității
Articolul
39
Informarea şi accesul Parlamentului la documente
Articolul
40
Reprezentarea Parlamentului la reuniunile Consiliului
Articolul
41
Drepturile de inițiativă conferite Parlamentului prin tratate
Articolul
42
Iniţiativa prevăzută la articolul 225 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene
Articolul
43
Examinarea documentelor legislative
Articolul
44
Procedurile legislative privind inițiativele prezentate de state membre
CAPITOLUL
2
PROCEDURI ÎN CADRUL COMISIEI
Articolul
45
Rapoarte legislative
Articolul
46
Procedura simplificată
Articolul
47
Rapoarte fără caracter legislativ
Articolul
48
Rapoarte din proprie iniţiativă
Articolul
49
Avizele comisiilor
Articolul
50
Procedura comisiilor asociate
Articolul
51
Procedura reuniunilor comune ale comisiilor
Articolul
52
Modalităţi de elaborare a rapoartelor
CAPITOLUL
3
PRIMA LECTURĂ
Stadiul examinării în comisie
Articolul
53
Modificarea unei propuneri de act legislativi
Articolul
54
Poziţia Comisiei şi a Consiliului privind amendamentele
Stadiul examinării în plen
Articolul
55
Încheierea primei lecturi
Articolul
56
Respingerea unei propuneri a Comisiei
Articolul
57
Adoptarea de amendamente la o propunere a Comisiei
Procedura de urmărire
Articolul
58
Urmărirea poziţiei Parlamentului
Articolul
59
Sesizarea repetată a Parlamentului
Articolul
60
eliminat
CAPITOLUL
4
A DOUA LECTURĂ
Stadiul examinării în comisie
Articolul
61
Comunicarea poziției Consiliului
Articolul
62
Prelungirea termenelor
Articolul
63
Trimiterea la comisia competentă şi procedura de examinare în cadrul acesteia
Stadiul examinării în plen
Articolul
64
Încheierea celei de-a doua lecturi
Articolul
65
Respingerea poziţiei Consiliului
Articolul
66
Amendamente la poziţia Consiliului
CAPITOLUL
5
A TREIA LECTURĂ
Concilierea
Articolul
67
Convocarea comitetului de conciliere
Articolul
68
Delegaţia la comitetul de conciliere
Stadiul examinării în plen
Articolul
69
Proiectul comun
CAPITOLUL
6
ÎNCHEIEREA PROCEDURII LEGISLATIVE
Articolul
70
Negocierile interinstituționale din cadrul procedurilor legislative
Articolul
71
Acordul în primă lectură
Articolul
72
Acordul în a doua lectură
Articolul
73
Cerințe privind redactarea actelor legislative
Articolul
74
Semnarea actelor adoptate
CAPITOLUL
6a
ASPECTE CONSTITUȚIONALE
Articolul
74a
Revizuirea ordinară a tratatelor
Articolul
74b
Revizuirea simplificată a tratatelor
Articolul
74c
Tratate de aderare
Articolul
74d
Retragerea din Uniune
Articolul
74e
Încălcarea principiilor fundamentale de către un stat membru
Articolul
74f
Componența Parlamentului
Articolul
74g
Cooperarea consolidată dintre statele membre
CAPITOLUL
7
PROCEDURI BUGETARE
Articolul
75
Cadrul financiar multianual
Articolul
75a
Documente de lucru
Articolul
75b
Examinarea proiectului de buget – prima etapă
Articolul
75c
Trilogul financiar
Articolul
75d
Concilierea bugetară
Articolul
75e
Adoptarea definitivă a bugetului
Articolul
75f
Regimul douăsprezecimilor provizorii
Articolul
76
Descărcarea de gestiune a Comisiei pentru execuţia bugetară
Articolul
77
Alte proceduri de descărcare de gestiune
Articolul
78
Controlul Parlamentului asupra execuţiei bugetare
CAPITOLUL
8
PROCEDURI BUGETARE INTERNE
Articolul
79
Estimarea bugetului Parlamentului
Articolul
79a
Procedura care se aplică pentru întocmirea estimării bugetului Parlamentului
Articolul
80
Competenţele în domeniul angajării şi lichidării cheltuielilor
CAPITOLUL
9
PROCEDURA DE APROBARE
Articolul
81
Procedura de aprobare
CAPITOLUL
10
eliminat
Articolul
82
eliminat
CAPITOLUL
11
ALTE PROCEDURI
Articolul
83
Procedura de emitere a avizului în sensul articolului 140 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene
Articolul
84
Proceduri privind dialogul social
Articolul
85
Proceduri privind examinarea acordurilor voluntare
Articolul
86
Codificarea
Articolul
87
Reformarea
Articolul
87a
Acte delegate
Articolul
88
Măsuri de punere în aplicare
TITLUL
IIa
RELAȚII EXTERNE
CAPITOLUL
12
ACORDURI INTERNAŢIONALE
Articolul
89
eliminat
Articolul
90
Acorduri internaţionale
Articolul
91
Proceduri întemeiate pe articolul 218 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene în caz de aplicare provizorie sau de suspendare a acordurilor internaţionale sau de stabilire a poziţiei Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord internaţional
CAPITOLUL
13
REPREZENTAREA EXTERNĂ A UNIUNII ŞI POLITICA EXTERNĂ ŞI DE SECURITATE COMUNĂ
Articolul
92
eliminat
Articolul
93
Reprezentanți speciali
Articolul
94
eliminat
Articolul
95
Reprezentarea internaţională
Articolul
96
Consultarea şi informarea Parlamentului în cadrul politicii externe şi de securitate comune
Articolul
97
Recomandări în cadrul politicii externe şi de securitate comune
Articolul
98
Încălcarea drepturilor omului
CAPITOLUL
14
eliminat
Articolul
99
eliminat
Articolul
100
eliminat
Articolul
101
eliminat
CAPITOLUL
15
eliminat
Articolul
102
eliminat
TITLUL
III
TRANSPARENŢA LUCRĂRILOR
Articolul
103
Transparenţa activităţilor Parlamentului
Articolul
104
Accesul public la documente
TITLUL
IV
RELAŢIILE CU CELELALTE INSTITUŢII ŞI ORGANE
CAPITOLUL
1
NUMIRI
Articolul
105
Alegerea Preşedintelui Comisiei
Articolul
106
Alegerea Comisiei
Articolul
107
Moţiunea de cenzură împotriva Comisiei
Articolul
107a
Numirea judecătorilor și avocaților generali ai Curții de Justiție a Uniunii Europene
Articolul
108
Numirea membrilor Curţii de Conturi
Articolul
109
Numirea membrilor Comitetului Director al Băncii Centrale Europene
CAPITOLUL
2
DECLARAŢII
Articolul
110
Declaraţiile Comisiei, ale Consiliului şi ale Consiliului European
Articolul
111
Explicarea deciziilor Comisiei
Articolul
112
Declaraţiile Curţii de Conturi
Articolul
113
Declaraţiile Băncii Centrale Europene
Articolul
114
Recomandarea privind orientările generale ale politicilor economice
CAPITOLUL
3
ÎNTREBĂRI PARLAMENTARE
Articolul
115
Întrebări cu solicitare de răspuns oral urmat de dezbateri
Articolul
116
Timpul afectat întrebărilor
Articolul
117
Întrebări cu solicitare de răspuns scris
Articolul
118
Întrebări cu solicitare de răspuns scris adresate Băncii Centrale Europene
CAPITOLUL
4
RAPOARTE ALE ALTOR INSTITUŢII
Articolul
119
Rapoarte anuale şi alte rapoarte ale altor instituţii
CAPITOLUL
5
REZOLUŢII ŞI RECOMANDĂRI
Articolul
120
Propuneri de rezoluţie
Articolul
121
Recomandări adresate Consiliului
Articolul
122
Dezbateri privind cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept
Articolul
123
Declaraţii scrise
Articolul
124
Consultarea Comitetului Economic şi Social European
Articolul
125
Consultarea Comitetului Regiunilor
Articolul
126
Cereri adresate agenţiilor europene
CAPITOLUL
6
ACORDURI INTERINSTITUŢIONALE
Articolul
127
Acorduri interinstituţionale
CAPITOLUL
7
SESIZAREA CURŢII DE JUSTIŢIE A UNIUNII EUROPENE
Articolul
128
Proceduri în faţa Curţii de Justiţie a Uniunii Europene
Articolul
129
eliminat
TITLUL
V
RELAŢIILE CU PARLAMENTELE NAŢIONALE
Articolul
130
Schimbul de informaţii, contacte şi facilităţi reciproce
Articolul
131
Conferinţa organelor specializate în afaceri comunitare (COSAC)
Articolul
132
Conferinţe ale parlamentelor
TITLUL
VI
SESIUNI
CAPITOLUL
1
SESIUNILE PARLAMENTULUI
Articolul
133
Legislaturi, sesiuni, perioade de sesiune, şedinţe
Articolul
134
Convocarea Parlamentului
Articolul
135
Locul de desfăşurare a şedinţelor şi a reuniunilor
Articolul
136
Participarea la şedinţe
CAPITOLUL
2
ORDINEA LUCRĂRILOR PARLAMENTULUI
Articolul
137
Proiectul de ordine de zi
Articolul
138
Procedura în plen fără amendamente şi dezbateri
Articolul
139
Prezentare succintă
Articolul
140
Adoptarea şi modificarea ordinii de zi
Articolul
141
Dezbatere extraordinară
Articolul
142
Procedura de urgenţă
Articolul
143
Dezbatere în comun
Articolul
144
Termene
CAPITOLUL
3
REGULI GENERALE PENTRU DESFĂŞURAREA ŞEDINŢELOR
Articolul
145
Accesul în sala de şedinţe
Articolul
146
Regimul lingvistic
Articolul
147
Dispoziţie tranzitorie
Articolul
148
Distribuirea documentelor
Articolul
149
Repartizarea timpului afectat luărilor de cuvânt și lista vorbitorilor
Articolul
150
Intervenţii cu durata de un minut
Articolul
151
Intervenţii pentru chestiuni de ordin personal
CAPITOLUL
4
MĂSURI ÎN CAZ DE NERESPECTARE A REGULILOR DE CONDUITĂ APLICABILE DEPUTAŢILOR
Articolul
152
Măsuri imediate
Articolul
153
Sancţiuni
Articolul
154
Căi de atac interne
CAPITOLUL
5
CVORUM ŞI VOT
Articolul
155
Cvorumul
Articolul
156
Depunerea şi prezentarea amendamentelor
Articolul
157
Admisibilitatea amendamentelor
Articolul
158
Procedura de vot
Articolul
159
Egalitatea de voturi
Articolul
160
Baza de votare
Articolul
161
Ordinea de votare a amendamentelor
Articolul
162
Examinarea de către comisii a amendamentelor depuse în plen
Articolul
163
Votul pe părţi
Articolul
164
Dreptul de vot
Articolul
165
Votul
Articolul
166
Votul final
Articolul
167
Votul prin apel nominal
Articolul
168
Votul electronic
Articolul
169
Votul secret
Articolul
170
Explicaţii privind votul
Articolul
171
Contestarea votului
CAPITOLUL
6
INTERVENŢII PRIVIND PROCEDURA
Articolul
172
Moţiuni de procedură
Articolul
173
Solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură
Articolul
174
Chestiunea preliminară
Articolul
175
Retrimiterea la comisie
Articolul
176
Închiderea dezbaterii
Articolul
177
Amânarea dezbaterii sau a votului
Articolul
178
Suspendarea sau ridicarea şedinţei
CAPITOLUL
7
PUBLICAREA LUCRĂRILOR
Articolul
179
Procesul-verbal
Articolul
180
Textele adoptate
Articolul
181
Stenograma
Articolul
182
Înregistrarea audiovizuală a dezbaterilor
TITLUL
VII
COMISII ŞI DELEGAŢII
CAPITOLUL
1
COMISII – CONSTITUIRE ŞI ATRIBUŢII
Articolul
183
Constituirea comisiilor permanente
Articolul
184
Constituirea comisiilor speciale
Articolul
185
Comisiile de anchetă
Articolul
186
Componenţa comisiilor
Articolul
187
Membrii supleanţi
Articolul
188
Atribuţiile comisiilor
Articolul
189
Comisia competentă cu verificarea prerogativelor
Articolul
190
Subcomisiile
Articolul
191
Birourile comisiilor
Articolul
192
Coordonatori în cadrul comisiei și raportori alternativi
CAPITOLUL
2
COMISII – FUNCŢIONARE
Articolul
193
Reuniunile comisiilor
Articolul
194
Procesele-verbale ale reuniunilor comisiilor
Articolul
195
Votul în comisie
Articolul
196
Dispoziţii privind şedinţa plenară aplicabile în comisie
Articolul
197
Timpul afectat întrebărilor în comisie
CAPITOLUL
3
DELEGAŢII INTERPARLAMENTARE
Articolul
198
Constituirea şi rolul delegaţiilor interparlamentare
Articolul
199
Cooperarea cu Adunarea Parlamentară a Consiliului Europei
Articolul
200
Comisiile parlamentare mixte
TITLUL
VIII
PETIŢII
Articolul
201
Dreptul de petiţionare
Articolul
202
Examinarea petiţiilor
Articolul
203
Accesul publicului la petiţii
TITLUL
IX
OMBUDSMANUL
Articolul
204
Alegerea Ombudsmanului
Articolul
205
Activitatea Ombudsmanului
Articolul
206
Destituirea Ombudsmanului
TITLUL
X
SECRETARIATUL GENERAL AL PARLAMENTULUI
Articolul
207
Secretariatul General
TITLUL
XI
COMPETENŢELE PRIVIND PARTIDELE POLITICE LA NIVEL EUROPEAN
Articolul
208
Competenţele Preşedintelui
Articolul
209
Competenţele Biroului
Articolul
210
Competenţele comisiei competente şi ale Parlamentului în şedinţa plenară
TITLUL
XII
APLICAREA ŞI MODIFICAREA REGULAMENTULUI DE PROCEDURĂ
Articolul
211
Aplicarea Regulamentului de procedură
Articolul
212
Modificarea Regulamentului de procedură
TITLUL
XIII
DISPOZIŢII DIVERSE
Articolul
213
Simbolurile Uniunii
Articolul
214
Chestiuni pendinte
Articolul
215
Structura anexelor
Articolul
216
Rectificări
ANEXA
I
Dispoziţii de aplicare a articolului 9 alineatul (1) – transparenţa şi interesele financiare ale deputaţilor
ANEXA
II
Desfăşurarea timpului afectat întrebărilor, prevăzut la articolul 116
ANEXA
III
Orientări privind întrebările cu solicitare de răspuns scris adresate în temeiul articolelor 117 și 118
ANEXA
IV
Orientări şi criterii generale pentru alegerea subiectelor care urmează a fi înscrise pe ordinea de zi a dezbaterilor privind cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept prevăzute la articolul 122
ANEXA
V
eliminată
ANEXA
VI
Procedura care se aplică pentru examinarea şi adoptarea deciziilor privind acordarea descărcării de gestiune
ANEXA
VII
Atribuţiile comisiilor parlamentare permanente
I.
Comisia pentru afaceri externe
II.
Comisia pentru dezvoltare
III.
Comisia pentru comerţ internaţional
IV.
Comisia pentru bugete
V.
Comisia pentru control bugetar
VI.
Comisia pentru afaceri economice şi monetare
VII.
Comisia pentru ocuparea forţei de muncă şi afaceri sociale
VIII.
Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară
IX.
Comisia pentru industrie, cercetare şi energie
X.
Comisia pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor
XI.
Comisia pentru transport şi turism
XII.
Comisia pentru dezvoltare regională
XIII.
Comisia pentru agricultură şi dezvoltare rurală
XIV.
Comisia pentru pescuit
XV.
Comisia pentru cultură şi educaţie
XVI.
Comisia pentru afaceri juridice
XVII.
Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne
XVIII.
Comisia pentru afaceri constituţionale
XIX.
Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen
XX.
Comisia pentru petiţii
ANEXA
VIII
Documente şi informaţii confidenţiale şi sensibile
ANEXA
IX
Modalităţi de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
ANEXA
X
Dispoziţii de aplicare a articolului 9 alineatul (4) – grupuri de interese pe lângă Parlamentul European
ANEXA
XI
Exercitarea funcţiilor Ombudsmanului
ANEXA
XII
Investigaţiile interne în domeniul prevenirii fraudei, corupţiei şi oricărei activităţi ilegale care prejudiciază interesele Comunităţilor
ANEXA
XIII
Acord între Parlamentul European şi Comisie privind normele de punere în aplicare a Deciziei 1999/468/CE a Consiliului de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei, modificată prin Decizia 2006/512/CE
ANEXA
XIV
Acord-cadru privind relațiile dintre Parlamentul European și Comisia Europeană
ANEXA
XV
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 privind accesul public la documente
ANEXA
XVI
Orientări privind interpretarea regulilor de conduită aplicabile deputaţilor
ANEXA
XVII
Orientări pentru aprobarea Comisiei
ANEXA
XVIII
Procedura de autorizare a întocmirii rapoartelor din proprie iniţiativă
ANEXA
XIX
Parteneriatul pentru comunicarea privind Europa
ANEXA
XX
Declaraţia comună a Parlamentului European, Consiliului şi Comisiei privind aspectele practice în cadrul procedurii de codecizie (articolul 251 din Tratatul CE)
ANEXA
XXI
Codul de conduită pentru negocieri în contextul procedurii legislative ordinare
TITLUL
I
DEPUTAŢI, ORGANE ALE PARLAMENTULUI ŞI GRUPURI POLITICE
CAPITOLUL
1
DEPUTAŢI ÎN PARLAMENTUL EUROPEAN
Articolul
1
Parlamentul European
(1)
Parlamentul European este adunarea aleasă în conformitate cu tratatele, cu Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct şi cu legislaţiile naţionale adoptate în aplicarea tratatelor.
(2)
Denumirea reprezentanţilor aleşi în Parlamentul European este următoarea:
„Членове на Европейския парламент” în bulgară,
„Diputados al Parlamento Europeo” în spaniolă,
„Poslanci Evropského parlamentu” în cehă,
„Medlemmer af Europa-Parlamentet” în daneză,
„Mitglieder des Europäischen Parlaments” în germană,
„Euroopa Parlamendi liikmed” în estoniană,
„Βουλευτες του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίυ” în greacă,
„Members of the European Parliament” în engleză,
„Députés au Parlement européen” în franceză,
„Feisirí de Pharlaimint na hEorpa” în irlandeză,
„Deputati al Parlamento europeo” în italiană,
„Eiropas Parlamenta deputāti” în letonă,
„Europos Parlamento nariai” în lituaniană,
„Eurόpai Parlamenti Képviselők” în maghiară,
„Membri tal-Parlament Ewropew” în malteză,
„Leden van het Europees Parlement” în olandeză,
„Posłowie do Parlamentu Europejskiego” în poloneză,
„Deputados ao Parlamento Europeu” în portugheză,
„Deputaţi în Parlamentul European” în română,
„Poslanci Eurόpskeho parlamentu” în slovacă,
„Poslanci Evropskega parlamenta” în slovenă,
„Euroopan parlamentin jäsenet” în finlandeză,
„Ledamöter av Europaparlamentet” în suedeză.
Articolul
2
Independenţa mandatului
Deputaţii în Parlamentul European îşi exercită mandatul în mod independent.
Aceştia nu pot fi obligaţi prin instrucţiuni şi nu pot primi mandat imperativ.
Articolul
3
Verificarea prerogativelor
(1)
În urma alegerilor pentru Parlamentul European, Preşedintele invită autorităţile competente ale statelor membre să comunice Parlamentului, în cel mai scurt timp, numele deputaţilor aleşi, pentru ca aceştia să poată participa la lucrările Parlamentului încă de la deschiderea primei şedinţe de după alegeri.
În acelaşi timp, Preşedintele le atrage atenţia acestor autorităţi cu privire la dispoziţiile pertinente din Actul din 20 septembrie 1976 şi le invită să ia măsurile necesare pentru a evita orice incompatibilitate cu mandatul de deputat în Parlamentul European.
(2)
Orice deputat a cărui alegere este notificată Parlamentului trebuie să declare în scris, înainte de a participa la lucrările parlamentare, că nu deţine o funcţie incompatibilă cu cea de deputat în Parlamentul European, în conformitate cu articolul 7 alineatele (1) şi (2) din Actul din 20 septembrie 1976.
După alegerile generale, această declaraţie trebuie făcută, în măsura posibilului, cu cel mult şase zile înainte de şedinţa constitutivă a Parlamentului.
Orice deputat participă la lucrările Parlamentului şi ale organelor acestuia cu exercitarea deplină a drepturilor atât timp cât prerogativele sale nu au fost verificate sau nu s-a luat o hotărâre în legătură cu o eventuală contestaţie, cu condiţia să fi efectuat în prealabil declaraţia menţionată anterior.
În cazul în care s-a stabilit, pe baza unor date verificabile şi din surse accesibile publicului, că un deputat exercită o funcţie incompatibilă cu calitatea de deputat în Parlamentul European, în sensul articolului 7 alineatele (1) şi (2) din Actul din 20 septembrie 1976, Parlamentul constată, pe baza informaţiilor furnizate de Preşedintele său, că locul este vacant.
(3)
Pe baza unui raport al comisiei competente pentru verificarea prerogativelor, Parlamentul efectuează în cel mai scurt timp verificarea prerogativelor şi statuează asupra validităţii mandatului fiecărui membru nou ales, precum şi în privinţa eventualelor contestaţii formulate în conformitate cu dispoziţiile Actului din 20 septembrie 1976, cu excepţia celor întemeiate pe legislaţia electorală naţională.
(4)
Raportul comisiei competente se întemeiază pe comunicarea oficială, de către fiecare stat membru, a rezultatelor electorale în ansamblul lor, cu precizarea numelor candidaţilor aleşi, precum şi a eventualilor supleanţi în ordinea clasării rezultate în urma votului.
Mandatul unui deputat va putea fi validat numai după prezentarea declaraţiilor scrise prevăzute la prezentul articol, precum şi în anexa I la prezentul regulament.
Pe baza unui raport al comisiei competente, Parlamentul se poate pronunţa în orice moment asupra oricărei contestaţii referitoare la validitatea mandatului unuia dintre membri.
(5)
În cazul în care numirea unui deputat are loc ca urmare a retragerii candidaţilor care figurează pe aceeaşi listă, comisia competentă pentru verificarea prerogativelor se asigură că retragerea se face în spiritul şi în litera Actului din 20 septembrie 1976, precum şi în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din prezentul regulament.
(6)
Comisia competentă se asigură că orice informaţie care ar putea aduce atingere exercitării mandatului unui deputat în Parlamentul European sau ordinii de clasare a supleanţilor este comunicată în cel mai scurt timp Parlamentului de către autorităţile statelor membre sau ale Uniunii, cu menţionarea datei de la care aceasta produce efecte în cazul unei numiri.
În cazul în care autorităţile competente ale statelor membre iniţiază o procedură care ar putea conduce la invalidarea mandatului unui deputat, Preşedintele le solicită o informare periodică privind stadiul acesteia.
Preşedintele sesizează în legătură cu aceasta comisia competentă, la propunerea căreia Parlamentul poate adopta o decizie.
Articolul
4
Durata mandatului parlamentar
(1)
Mandatul începe şi expiră în conformitate cu dispoziţiile Actului din 20 septembrie 1976.
De asemenea, mandatul încetează în caz de deces sau demisie.
(2)
Orice deputat rămâne în funcţie până la deschiderea primei şedinţe a Parlamentului care urmează după alegeri.
(3)
Orice deputat demisionar notifică Preşedintelui demisia sa, precum şi data la care aceasta îşi produce efectele, dată care nu poate depăşi trei luni de la notificare.
Această notificare îmbracă forma unui proces-verbal redactat în prezenţa Secretarului General ori a reprezentantului său, semnat de acesta şi de deputatul în cauză şi prezentat de îndată comisiei competente care îl înscrie pe ordinea de zi a primei reuniuni care urmează primirii documentului respectiv.
În cazul în care consideră că demisia este incompatibilă cu spiritul sau litera Actului din 20 septembrie 1976, comisia competentă informează Parlamentul, pentru ca acesta să hotărască constatarea sau nu a existenţei locului vacant.
În caz contrar, constatarea existenţei locului vacant intervine începând cu data menţionată de deputatul demisionar în procesul-verbal de demisie.
În acest caz, Parlamentul nu trebuie să voteze.
Se instituie o procedură simplificată pentru a remedia anumite situaţii excepţionale, în special aceea în care una sau mai multe perioade de sesiune ar avea loc între data la care demisia produce efecte şi prima reuniune a comisiei competente, situaţie care, în lipsa constatării existenţei locului vacant, ar priva grupul politic căruia îi aparţine membrul demisionar de posibilitatea de a obţine suplinirea membrului în cauză în timpul perioadelor de sesiune respective.
Această procedură permite raportorului comisiei competente, responsabil cu dosarele respective, să examineze de îndată orice demisie corect notificată şi, în cazurile în care o întârziere de orice natură în procesul de examinare a notificării ar putea avea efecte prejudiciabile, să sesizeze preşedintele comisiei cu privire la acest lucru, solicitând, în conformitate cu dispoziţiile alineatului (3):
-
fie ca Preşedintele Parlamentului să fie informat, în numele acestei comisii, că poate fi constatată existenţa locului vacant,
-
fie să fie convocată o reuniune extraordinară a comisiei pentru a examina orice dificultate specială menţionată de raportor.
(4)
În cazul în care autoritatea competentă dintr-un stat membru notifică Preşedintelui încetarea mandatului unui deputat în Parlamentul European în conformitate cu dispoziţiile de drept intern ale statului membru în cauză, fie din motive de incompatibilitate, în conformitate cu dispoziţiile articolului 7 alineatul (3) din Actul din 20 septembrie 1976, fie ca urmare a invalidării mandatului în conformitate cu articolul 13 alineatul (3) din acelaşi act, Preşedintele informează Parlamentul cu privire la încetarea mandatului la data comunicată de către statul membru şi invită statul membru respectiv să ia măsuri pentru ocuparea locului vacant în cel mai scurt timp.
În cazul în care autorităţile competente ale statelor membre sau ale Uniunii sau deputatul în cauză notifică Preşedintelui o numire sau o alegere într-o funcţie incompatibilă cu exercitarea mandatului de deputat în Parlamentul European, în conformitate cu articolul 7 alineatele (1) şi (2) din Actul din 20 septembrie 1976, Preşedintele informează Parlamentul, care constată că locul este vacant.
(5)
Autorităţile statelor membre sau ale Uniunii informează Preşedintele în legătură cu orice misiune pe care intenţionează să o încredinţeze unui deputat.
Preşedintele sesizează comisia competentă pentru a examina compatibilitatea misiunii preconizate cu spiritul şi litera Actului din 20 septembrie 1976.
Preşedintele aduce la cunoştinţa Parlamentului, a deputatului şi a autorităţilor în cauză concluziile comisiei.
(6)
Se consideră ca dată de încetare a unui mandat şi ca dată de la care existenţa locului vacant produce efecte:
-
în caz de demisie: data la care Parlamentul a constatat existenţa unui loc vacant, în conformitate cu procesul-verbal de demisie,
-
în cazul numirii sau alegerii în funcţii incompatibile cu mandatul de deputat în Parlamentul European, în sensul articolului 7 alineatul (1) sau (2) din Actul din 20 septembrie 1976: data notificată de autorităţile competente ale statelor membre sau ale Uniunii sau de către deputatul în cauză.
(7)
În cazul în care Parlamentul constată că un loc este vacant, acesta informează statul membru interesat cu privire la aceasta şi îl invită să ia măsuri pentru ocuparea locului vacant în cel mai scurt timp.
(8)
Orice contestaţie privind validitatea mandatului unui deputat ale cărui prerogative au fost verificate se trimite comisiei competente care are sarcina de a prezenta de îndată Parlamentului un raport, cel târziu până la începutul următoarei perioade de sesiune.
(9)
Parlamentul îşi rezervă dreptul de a declara invalid mandatul examinat sau de a refuza constatarea existenţei locului vacant în cazul în care acceptarea sau încetarea mandatului ar putea fi bazată pe erori materiale sau pe vicii de consimţământ.
Articolul
5
Privilegii şi imunităţi
(1)
Deputaţii se bucură de privilegiile şi imunităţile prevăzute de Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Uniunii Europene.
(2)
Legitimaţiile care asigură deputaţilor libera circulaţie în statele membre sunt eliberate de Preşedintele Parlamentului, după ce a fost primită notificarea privind alegerea acestora.
(3)
Deputaţii au dreptul de a consulta orice dosar aflat în posesia Parlamentului sau a unei comisii, cu excepţia dosarelor şi conturilor personale pe care sunt autorizaţi să le consulte numai deputaţii în cauză.
Excepţiile de la acest principiu în vederea tratării documentelor la care accesul publicului poate fi interzis în conformitate cu Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei sunt prevăzute în anexa VIII la prezentul regulament.
Articolul
6
Ridicarea imunităţii
(1)
În exercitarea competenţelor sale în ceea ce priveşte privilegiile şi imunităţile, Parlamentul urmăreşte în special conservarea integrităţii sale ca adunare legislativă democratică şi asigurarea independenţei deputaţilor în îndeplinirea atribuţiilor care le revin.
(2)
Orice cerere adresată Preşedintelui de o autoritate competentă a unui stat membru în vederea ridicării imunităţii unui deputat este comunicată în şedinţă plenară şi trimisă comisiei competente.
(3)
Orice cerere adresată Preşedintelui de un deputat sau un fost deputat în vederea apărării imunităţii şi privilegiilor este comunicată în şedinţă plenară şi trimisă comisiei competente.
Deputatul sau fostul deputat poate fi reprezentat de un alt deputat.
Cererea nu poate fi adresată de către un alt deputat fără acordul deputatului în cauză.
(4)
În cazul în care un deputat este arestat sau privat de libertatea de circulaţie prin presupusa încălcare a privilegiilor şi imunităţilor sale, Preşedintele Parlamentului poate lua de urgenţă, după consultarea preşedintelui şi a raportorului comisiei competente, o iniţiativă vizând confirmarea privilegiilor şi imunităţilor deputatului în cauză.
Preşedintele Parlamentului comunică această iniţiativă comisiei şi informează Parlamentul cu privire la aceasta.
Articolul
7
Proceduri privind imunitatea
(1)
Comisia competentă examinează fără întârziere şi în ordinea în care i-au fost prezentate cererile de ridicare a imunităţii sau de apărare a imunităţii şi privilegiilor.
(2)
Comisia prezintă o propunere de decizie motivată prin care se recomandă adoptarea sau respingerea cererii de ridicare a imunității sau de apărare a imunității și privilegiilor.
(3)
Comisia poate solicita autorităţii interesate furnizarea tuturor informaţiilor şi precizărilor pe care le consideră necesare pentru a stabili dacă este cazul să se ridice sau să se apere imunitatea.
Deputatul în cauză are posibilitatea să ofere explicaţii, poate prezenta toate documentele şi mijloacele de probă scrise pe care le consideră pertinente şi poate fi reprezentat de un alt deputat.
(4)
În cazul în care cererea de ridicare a imunităţii conţine mai multe capete de acuzare, fiecare dintre acestea poate face obiectul unei decizii distincte.
În mod excepţional, raportul comisiei poate propune ca ridicarea imunităţii să vizeze exclusiv desfăşurarea unei acţiuni penale, fără ca vreo măsură de arestare, o altă măsură privativă de libertate sau orice altă măsură care să împiedice deputatul în exercitarea funcţiilor inerente mandatului său să poată fi adoptată împotriva sa, până la pronunţarea unei hotărâri definitive.
(5)
În cazul în care un deputat este obligat să compară în calitate de martor sau de expert, nu este necesar să se solicite ridicarea imunităţii sale, dacă deputatul:
-
nu este obligat să compară la o dată sau într-un moment care împiedică sau afectează exercitarea activităţii sale parlamentare sau poate să prezinte o declaraţie scrisă sau de orice altă natură care nu afectează îndeplinirea funcţiilor sale parlamentare,
-
nu este obligat să depună mărturie în legătură cu informaţii obţinute în mod confidenţial în timpul exercitării mandatului său pe care nu consideră oportun să le divulge.
(6)
În cazurile de apărare a unui privilegiu sau a unei imunităţi, comisia precizează dacă circumstanţele constituie un obstacol de ordin administrativ sau de altă natură în ceea ce priveşte, pe de o parte, libertatea de circulaţie a deputaţilor care se deplasează către sau dinspre locul de reuniune a Parlamentului sau, pe de altă parte, exprimarea unei opinii sau a unui vot în exercitarea mandatului, sau dacă se încadrează în aspectele prevăzute la articolul 10 din Protocolul privind privilegiile şi imunităţile care nu se află sub incidenţa dreptului intern şi prezintă o propunere prin care invită autoritatea în cauză să tragă concluziile care se impun.
(7)
Comisia poate emite un aviz motivat privind competenţa autorităţii în cauză şi admisibilitatea cererii, dar nu se pronunţă în niciun caz asupra vinovăţiei sau nevinovăţiei deputatului sau asupra oportunităţii sau inoportunităţii urmăririi penale a deputatului pentru opiniile sau actele care îi sunt imputate, chiar dacă examinarea solicitării îi permite comisiei să dobândească o cunoaştere aprofundată a cauzei.
(8)
Raportul comisiei este înscris din oficiu la primul punct de pe ordinea de zi a primei şedinţe care urmează depunerii acestuia.
Nu se admit amendamente la propunerea sau propunerile de decizie.
Dezbaterea are ca subiect doar motivele pro şi contra fiecărei propuneri de ridicare, menţinere sau apărare a unui privilegiu sau a imunităţii.
Fără a aduce atingere dispoziţiilor articolului 151, deputatul ale cărui privilegii sau imunităţi fac obiectul unei examinări nu poate interveni în dezbatere.
Propunerea sau propunerile de decizie conţinute în raport sunt supuse la vot în cursul votării care urmează dezbaterii.
După examinarea de către Parlament, se procedează la vot separat pentru fiecare propunere conţinută în raport.
În cazul respingerii unei propuneri, decizia contrară se consideră adoptată.
(9)
Preşedintele comunică imediat decizia Parlamentului deputatului în cauză şi autorităţii competente a statului membru interesat şi solicită să fie informat în legătură cu derularea procedurii şi cu hotărârile judecătoreşti care se pronunţă.
Imediat după ce a primit aceste informaţii, Preşedintele le comunică Parlamentului în forma pe care o consideră cea mai adecvată, dacă este necesar, după consultarea comisiei competente.
(10)
În cazul în care Preşedintele face uz de competenţele care îi sunt conferite prin articolul 6 alineatul (4), comisia competentă ia act de iniţiativa Preşedintelui în cursul reuniunii următoare.
Dacă este necesar, comisia poate întocmi un raport care să fie prezentat Parlamentului.
(11)
Comisia tratează aceste chestiuni şi examinează toate documentele primite cu cea mai mare confidenţialitate.
(12)
După consultarea statelor membre, comisia poate întocmi o listă orientativă a autorităţilor statelor membre abilitate să prezinte o solicitare de ridicare a imunităţii unui deputat.
(13)
Orice cerere privind domeniul de aplicare a privilegiilor sau imunităţilor unui deputat, adresată de o autoritate competentă, este examinată în conformitate cu dispoziţiile de mai sus.
Articolul
8
Punerea în aplicare a Statutului deputaţilor
Parlamentul adoptă Statutul deputaților în Parlamentul European și orice modificare a acestuia pe baza unei propuneri a comisiei competente.
Articolul 138 alineatul (1) se aplică
mutatis mutandis
.
Biroul răspunde de aplicarea acestor prevederi și decide cu privire la pachetele financiare pe baza bugetului anual.
Articolul
9
Interesele financiare ale deputaţilor, regulile de conduită şi accesul în Parlament
(1)
Parlamentul elaborează norme în materie de transparenţă privind interesele financiare ale membrilor săi, care sunt anexate la prezentul regulament
A se vedea anexa I.
.
Aceste norme nu pot să împiedice sau să limiteze în niciun fel exercitarea mandatului şi a activităţilor politice sau de altă natură pe care le presupune acesta.
(2)
Comportamentul deputaților este caracterizat de respect reciproc, se bazează pe valorile și principiile definite în textele fundamentale ale Uniunii Europene, păstrează demnitatea Parlamentului și nu trebuie să compromită buna desfășurare a lucrărilor parlamentare, nici liniștea în oricare dintre incintele Parlamentului.
Deputații respectă normele Parlamentului privind regimul aplicabil informațiilor confidențiale.
Nerespectarea acestor principii și norme poate conduce la aplicarea unor măsuri în conformitate cu articolele 152, 153 și 154.
(3)
Aplicarea prezentului articol nu aduce atingere în niciun fel ritmului dezbaterilor parlamentare sau libertăţii de exprimare a deputaţilor.
Aceasta se întemeiază pe respectul deplin al prerogativelor deputaţilor, astfel cum sunt definite în dreptul primar şi în Statutul deputaţilor.
Aceasta are drept bază principiul transparenţei şi garantează că orice dispoziţie în materie este adusă la cunoştinţa deputaţilor, care sunt informaţi în mod individual cu privire la drepturile şi obligaţiile lor.
(4)
Chestorii răspund de eliberarea legitimaţiilor de acces nominale, cu o durată de valabilitate de cel mult un an, pentru persoanele care doresc să aibă acces frecvent în incintele Parlamentului în vederea furnizării de informaţii deputaţilor în cadrul mandatului lor parlamentar, în nume propriu sau în numele unor terţi.
În schimb, aceste persoane trebuie:
-
să respecte codul de conduită anexat la prezentul regulament
A se vedea anexa X.
,
-
să se înscrie într-un registru ţinut de chestori.
Registrul respectiv este pus la dispoziţia publicului, la cerere, în toate locurile în care Parlamentul îşi desfăşoară activitatea, precum şi în birourile de informare ale acestuia din statele membre, în forma stabilită de chestori.
Dispoziţiile de aplicare a prezentului alineat sunt precizate în anexă
A se vedea anexa X.
.
(5)
Regulile de conduită, drepturile şi privilegiile foştilor deputaţi sunt stabilite printr-o decizie a Biroului.
Între foştii deputaţi nu se stabileşte nicio diferenţă de tratament.
Articolul
10
Anchete interne efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF)
Regimul comun prevăzut de Acordul interinstituţional din 25 mai 1999 privind investigaţiile interne efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF), care cuprinde măsurile necesare pentru facilitarea bunei desfăşurări a investigaţiilor efectuate de Oficiu, se aplică în cadrul Parlamentului, în conformitate cu decizia Parlamentului anexată la prezentul regulament
A se vedea anexa XII.
.
Articolul
11
Observatori
(1)
În cazul semnării unui tratat de aderare a unui stat la Uniunea Europeană, Președintele poate, după ce a obținut acordul Conferinței președinților, să invite parlamentul statului aderent să desemneze dintre membrii săi un număr de observatori egal cu numărul de locuri în Parlamentul European atribuite în viitor statului respectiv.
(2)
Observatorii respectivi iau parte la lucrările Parlamentului, până la intrarea în vigoare a tratatului de aderare, și au dreptul de a lua cuvântul în cadrul comisiilor și al grupurilor politice.
Ei nu au drept de vot sau dreptul de a participa la alegeri pentru funcții în cadrul Parlamentului.
Participarea lor nu are niciun efect juridic asupra lucrărilor Parlamentului.
(3)
Modalitatea de tratament în cazul acestora va fi similară cu cea a unui deputat în Parlament în ceea ce privește utilizarea facilităților Parlamentului și rambursarea costurilor ocazionate de activitățile lor în calitate de observatori.
(4)
Alineatul (1) se aplică
mutatis mutandis
, până la intrarea în vigoare a aranjamentului
În conformitate cu Concluziile Consiliului European din 11 și 12 decembrie 2008.
prin care un număr de locuri suplimentare în Parlament este alocat anumitor state membre până la sfârșitul celei de-a șaptea legislaturi.
Statele membre respective sunt invitate să își desemneze observatorii, în conformitate cu dispozițiile din dreptul intern.
CAPITOLUL
2
MANDATE
Articolul
12
Președintele provizoriu
(1)
În cadrul ședinței prevăzute la articolul 134 alineatul (2), precum și în orice altă ședință consacrată alegerii Președintelui și Biroului, Președintele aflat la sfârșit de mandat, sau, în lipsa acestuia sau acesteia, unul dintre vicepreședinţii aflaţi la sfârșit de mandat în ordinea precedenței, sau, în lipsa unuia dintre aceştia, deputatul care a deținut mandatul pentru perioada cea mai lungă ocupă funcția de președinte, până la declararea alegerii Președintelui.
(2)
Sub președinția deputatului care ocupă funcția în mod provizoriu în temeiul alineatului (1) nu se poate desfășura nicio altă dezbatere decât cea privind alegerea Președintelui sau verificarea prerogativelor.
Deputatul care ocupă funcția de Președinte în mod provizoriu în temeiul alineatului (1) exercită competențele Președintelui menționate la articolul 3 alineatul (2) al doilea paragraf.
Orice altă chestiune legată de verificarea prerogativelor care se ridică sub președinția acestuia sau acesteia este trimisă comisiei competente pentru verificarea prerogativelor.
Articolul
13
Candidaturi şi dispoziţii generale
(1)
Preşedintele, vicepreşedinţii şi chestorii sunt aleşi prin vot secret, în conformitate cu dispoziţiile articolului 169.
Candidaturile trebuie să fie prezentate cu acordul celor interesaţi.
Ele pot fi prezentate numai de un grup politic sau de un număr de cel puţin 40 de deputaţi.
Cu toate acestea, în cazul în care numărul de candidaturi nu depăşeşte numărul de locuri care urmează a fi ocupate, candidaţii pot fi aleşi prin aclamare.
(2)
La alegerea Preşedintelui, a vicepreşedinţilor şi a chestorilor, trebuie să se ţină seama de o reprezentare globală echitabilă a statelor membre şi a tendinţelor politice.
Articolul
14
Alegerea Preşedintelui – Discursul inaugural
(1)
Se procedează mai întâi la alegerea Președintelui.
Înainte de fiecare tur de scrutin, candidaturile trebuie prezentate deputatului care ocupă funcția de Președinte în mod provizoriu în temeiul articolului 12, care le aduce la cunoștința Parlamentului.
În cazul în care, după trei tururi de scrutin, niciun candidat nu întrunește majoritatea absolută a voturilor exprimate, la al patrulea tur de scrutin, pot candida numai primii doi clasați care au întrunit cel mai mare număr de voturi la al treilea tur de scrutin.
În cazul în care numărul de voturi este egal, este declarat ales candidatul cel mai în vârstă.
(2)
Imediat după alegerea Președintelui, deputatul care ocupă funcția de Președinte în mod provizoriu în temeiul articolului 12 îi cedează locul.
Numai Președintele ales poate pronunța un discurs inaugural.
Articolul
15
Alegerea vicepreşedinţilor
(1)
După alegerea Preşedintelui, se procedează la alegerea vicepreşedinţilor pe un buletin comun.
Sunt declaraţi aleşi în primul tur, în limita celor 14 locuri, candidaţii care întrunesc majoritatea absolută a voturilor exprimate în ordinea numărului de voturi obţinute.
În cazul în care numărul candidaţilor aleşi este mai mic decât numărul de locuri care urmează a fi ocupate, se procedează la un al doilea tur de scrutin, în aceleaşi condiţii, pentru ocuparea locurilor rămase.
În cazul în care este necesar un al treilea tur de scrutin, pentru locurile care mai trebuie ocupate, alegerea se face cu majoritate relativă.
În cazul egalităţii de voturi, sunt declaraţi aleşi candidaţii cei mai în vârstă.
Cu toate că, spre deosebire de articolul 14 alineatul (1), prezentarea de noi candidaturi între diferitele tururi de scrutin nu este prevăzută în mod expres pentru alegerea vicepreşedinţilor, acest lucru intervine de drept, în temeiul suveranităţii Parlamentului, care trebuie să hotărască în legătură cu orice posibilă candidatură, cu atât mai mult cu cât lipsa acestei posibilităţi ar putea împiedica buna desfăşurare a alegerilor.
(2)
Sub rezerva dispoziţiilor articolului 18 alineatul (1), ordinea precedenţei vicepreşedinţilor se stabileşte în funcţie de ordinea în care au fost aleşi şi, în caz de egalitate de voturi, în funcţie de vârstă.
În cazul în care alegerea nu are loc în urma unui vot secret, ordinea precedenţei corespunde ordinii în care sunt prezentaţi de Preşedinte.
Articolul
16
Alegerea chestorilor
După alegerea vicepreşedinţilor, Parlamentul procedează la alegerea a cinci chestori.
Această alegere se desfăşoară în conformitate cu aceleaşi reguli care se aplică în cazul alegerii vicepreşedinţilor.
Articolul
17
Durata mandatelor
(1)
Durata mandatului Preşedintelui, al vicepreşedinţilor şi al chestorilor este stabilită la doi ani şi jumătate.
În cazul în care un deputat trece la alt grup politic, deputatul în cauză îşi păstrează locul pe care îl ocupă eventual în cadrul Biroului sau al Colegiului chestorilor până la încheierea mandatului de doi ani şi jumătate.
(2)
În cazul în care, înainte de expirarea acestei perioade, un loc devine vacant, deputatul ales ca supleant asigură funcţiile numai pentru perioada rămasă din mandat.
Articolul
18
Locuri vacante
(1)
În cazul în care trebuie înlocuit Preşedintele, un vicepreşedinte sau un chestor, se procedează la alegerea supleantului în conformitate cu dispoziţiile de mai sus.
Noul vicepreşedinte ocupă, în ordinea precedenţei, locul ocupat de vicepreşedintele suplinit.
(2)
În cazul în care locul vacant este cel al Preşedintelui, primul vicepreşedinte exercită funcţia de preşedinte până la alegerea noului Preşedinte.
Articolul
19
Încetarea exercitării funcţiilor înainte de termen
Hotărând cu o majoritate de trei cincimi din voturile exprimate, reprezentând cel puţin trei grupuri politice, Conferinţa preşedinţilor poate propune Parlamentului să pună capăt mandatului Preşedintelui, al unui vicepreşedinte, al unui chestor, al preşedintelui sau vicepreşedintelui unei comisii, al preşedintelui sau vicepreşedintelui unei delegaţii interparlamentare sau al oricărui alt titular al unui mandat, ales în Parlament, în cazul în care consideră că deputatul în cauză a comis o abatere gravă.
Parlamentul aprobă propunerea cu o majoritate de două treimi din voturile exprimate, reprezentând majoritatea membrilor care îl compun.
CAPITOLUL
3
ORGANE ŞI FUNCŢII
Articolul
20
Funcţiile Preşedintelui
(1)
În condiţiile prevăzute de prezentul regulament, Preşedintele conduce toate activităţile Parlamentului şi ale organelor sale şi dispune de toate competenţele pentru a prezida dezbaterile Parlamentului şi pentru a asigura buna desfăşurare a acestora.
Prezenta dispoziţie poate fi interpretată în sensul că printre competenţele conferite de aceasta este prevăzută şi aceea de a pune capăt recurgerii excesive la moţiuni, cum ar fi solicitările de respectare a Regulamentului de procedură, moţiunile de procedură, explicaţiile privind votul, precum şi solicitările de vot separat, de vot pe părţi sau de vot prin apel nominal, în cazul în care Preşedintele consideră că acestea au scopul deliberat de a cauza şi vor avea ca efect o obstrucţionare prelungită şi gravă a procedurilor Parlamentului sau a exercitării drepturilor altor deputaţi.
Printre competenţele conferite prin prezenta dispoziţie se numără şi aceea de a supune la vot textele în altă ordine decât ordinea de vot stabilită în documentul care face obiectul votului.
Prin analogie cu dispoziţiile articolului 161 alineatul (7), Preşedintele poate solicita, în acest scop, acordul prealabil al Parlamentului.
(2)
Preşedintele deschide, suspendă şi închide şedinţele.
Preşedintele hotărăşte asupra admisibilităţii amendamentelor, asupra întrebărilor adresate Consiliului şi Comisiei şi asupra conformităţii rapoartelor cu prezentul regulament.
Preşedintele asigură respectarea prezentului regulament, menţine ordinea, dă cuvântul vorbitorilor, declară închise dezbaterile, supune la vot chestiunile şi anunţă rezultatele votului.
Preşedintele adresează comisiilor comunicările care sunt de resortul acestora.
(3)
Preşedintele poate lua cuvântul în cadrul unei dezbateri numai pentru a face un rezumat al chestiunii în cauză şi a cere să se revină la subiect; în cazul în care doreşte să participe la dezbatere, Preşedintele părăseşte fotoliul, pe care îl poate reocupa numai după încheierea dezbaterii privind chestiunea respectivă.
(4)
În relaţiile internaţionale, la ceremonii, în chestiunile administrative, judiciare sau financiare, Parlamentul este reprezentat de Preşedinte, care poate delega aceste competenţe.
Articolul
21
Funcţiile vicepreşedinţilor
(1)
În caz de absenţă, de imposibilitate de exercitare a funcţiei sau în cazul în care doreşte să participe la dezbatere în conformitate cu articolul 20 alineatul (3), Preşedintele este înlocuit de unul dintre vicepreşedinţi în conformitate cu articolul 15 alineatul (2).
(2)
De asemenea, vicepreşedinţii exercită funcţiile care le sunt atribuite prin articolul 23, articolul 25 alineatele (3) şi (5) şi articolul 68 alineatul (3).
(3)
Preşedintele poate delega vicepreşedinţilor orice funcţie, precum reprezentarea Parlamentului cu ocazia unor ceremonii sau acte determinate.
În special, Preşedintele poate desemna un vicepreşedinte care să exercite responsabilităţile conferite Preşedintelui de articolul 116 alineatul (3) şi de articolul 117 alineatul (2).
Articolul
22
Componenţa Biroului
(1)
Biroul este compus din Preşedinte şi cei 14 vicepreşedinţi ai Parlamentului.
(2)
Chestorii sunt membri ai Biroului cu funcţie consultativă.
(3)
În cadrul deliberărilor Biroului, în caz de egalitate de voturi, Preşedintele are votul decisiv.
Articolul
23
Funcţiile Biroului
(1)
Biroul îşi îndeplineşte sarcinile care îi revin prin regulament.
(2)
Biroul reglementează chestiunile financiare, organizatorice şi administrative privind organizarea internă a Parlamentului, Secretariatul şi organele Parlamentului.
(3)
Biroul reglementează chestiunile financiare, organizatorice și administrative privind deputații pe baza unei propuneri a Secretarului General sau a unui grup politic.
(4)
Biroul reglementează chestiunile privind desfăşurarea şedinţelor.
Desfăşurarea şedinţelor include chestiunile privind comportamentul deputaţilor în cadrul tuturor incintelor Parlamentului.
(5)
Biroul adoptă dispoziţiile prevăzute la articolul 33 privind deputaţii neafiliaţi.
(6)
Biroul stabileşte organigrama Secretariatului General şi normele privind situaţia administrativă şi financiară a funcţionarilor şi a altor agenţi.
(7)
Biroul stabileşte un proiect preliminar de estimare a bugetului Parlamentului.
(8)
Biroul adoptă orientările pentru chestori în conformitate cu articolul 26.
(9)
Biroul este organul competent pentru autorizarea reuniunilor comisiilor în afara locurilor obişnuite de desfăşurare a activităţii, a audierilor, precum şi a călătoriilor de studiu şi de informare efectuate de raportori.
În cazul în care astfel de reuniuni sau întâlniri sunt autorizate, regimul lingvistic se stabileşte în funcţie de limbile oficiale utilizate şi solicitate de membrii titulari şi supleanţi din comisia în cauză.
Această situaţie este valabilă şi în cazul delegaţiilor, cu excepţia situaţiei în care membrii titulari şi supleanţi în cauză ajung la un alt acord.
(10)
Biroul numeşte Secretarul General în conformitate cu articolul 207.
(11)
Biroul stabileşte modalităţile de aplicare a Regulamentului (CE) nr.
2004/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului privind statutul şi finanţarea partidelor politice la nivel european şi îndeplineşte, în cadrul punerii în aplicare a regulamentului menţionat, sarcinile care îi revin în temeiul prezentului regulament.
(12)
Biroul stabilește normele privind regimul aplicabil informațiilor confidențiale de către Parlament și organismele sale, precum și de către titularii de mandat și alți deputați, luând în considerare toate acordurile interinstituționale încheiate în materie.
Respectivele norme se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și se anexează la prezentul Regulament de procedură.
(13)
Preşedintele şi/sau Biroul pot încredinţa unuia sau mai multor membri ai Biroului sarcini generale sau speciale care ţin de competenţa Preşedintelui şi/sau a Biroului.
În acelaşi timp, se stabilesc modalităţile de executare a acestor sarcini.
(14)
Biroul numește doi vicepreședinți responsabili cu dezvoltarea relațiilor cu parlamentele naționale.
Aceștia prezintă periodic Conferinței președinților un raport privind activitățile desfășurate în acest domeniu.
(15)
Cu ocazia fiecărei noi alegeri a Parlamentului, Biroul aflat la sfârşit de mandat rămâne în funcţie până la prima şedinţă a noului Parlament.
Articolul
24
Componenţa Conferinţei preşedinţilor
(1)
Conferinţa preşedinţilor este compusă din Preşedintele Parlamentului şi preşedinţii grupurilor politice.
Preşedintele unui grup politic poate fi reprezentat de un membru al grupului din care face parte.
(2)
Președintele Parlamentului invită unul dintre deputații neafiliați să participe la reuniunile Conferinței președinților, fără a avea drept de vot.
(3)
Conferinţa preşedinţilor vizează realizarea consensului în ceea ce priveşte chestiunile asupra cărora este sesizată.
În cazul în care nu se realizează consensul, se procedează la un vot ponderat în funcţie de numărul de membri ai fiecărui grup politic.
Articolul
25
Funcţiile Conferinţei preşedinţilor
(1)
Conferinţa preşedinţilor îşi asumă sarcinile care îi revin în temeiul Regulamentului de procedură.
(2)
Conferinţa preşedinţilor hotărăşte cu privire la organizarea lucrărilor Parlamentului şi la chestiunile aferente programării legislative.
(3)
Conferinţa preşedinţilor este organul competent pentru chestiunile referitoare la relaţiile cu alte organe şi instituţii ale Uniunii Europene, precum şi cu parlamentele naţionale ale statelor membre.
(4)
Conferinţa preşedinţilor este organul competent pentru chestiunile aferente relaţiilor cu ţările terţe şi cu instituţiile sau organizaţiile din afara Uniunii.
(5)
Conferința președinților este organul competent în ceea ce priveşte organizarea unor consultări structurate cu societatea civilă europeană asupra unor chestiuni de mare însemnătate.
Aceasta poate include organizarea de dezbateri publice, deschise participării cetățenilor interesați, pe marginea unor subiecte de interes general european.
Biroul numește un vicepreședinte responsabil cu desfășurarea acestor consultări, care prezintă un raport Conferinței președinților.
(6)
Conferinţa preşedinţilor întocmeşte proiectul de ordine de zi pentru perioadele de sesiune ale Parlamentului.
(7)
Conferinţa preşedinţilor este organul competent în ceea ce priveşte componenţa şi competenţele comisiilor şi ale comisiilor de anchetă, precum şi ale comisiilor parlamentare mixte, ale delegaţiilor permanente şi ale delegaţiilor ad hoc.
(8)
Conferinţa preşedinţilor hotărăşte repartizarea locurilor în sala de şedinţe în conformitate cu articolul 34.
(9)
Conferinţa preşedinţilor este organul competent pentru autorizarea rapoartelor din proprie iniţiativă.
(10)
Conferinţa preşedinţilor prezintă propuneri Biroului în ceea ce priveşte chestiunile administrative şi bugetare ale grupurilor politice.
Articolul
26
Funcţiile chestorilor
Chestorii sunt însărcinaţi cu îndeplinirea sarcinilor administrative şi financiare care îi vizează în mod direct pe deputaţi, în conformitate cu orientările adoptate de Birou.
Articolul
27
Conferinţa preşedinţilor de comisie
(1)
Conferinţa preşedinţilor de comisie este compusă din preşedinţii tuturor comisiilor permanente sau speciale.
Conferinţa îşi alege preşedintele.
În cazul în care preşedintele este absent, reuniunile Conferinţei sunt prezidate de decanul de vârstă sau, dacă şi acesta din urmă este absent, de deputatul cel mai în vârstă prezent.
(2)
Conferinţa preşedinţilor de comisie poate adresa recomandări Conferinţei preşedinţilor în legătură cu lucrările comisiilor şi stabilirea ordinii de zi în perioadele de sesiune.
(3)
Biroul şi Conferinţa preşedinţilor pot delega anumite sarcini Conferinţei preşedinţilor de comisie.
Articolul
28
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie
(1)
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie este compusă din preşedinţii tuturor delegaţiilor interparlamentare permanente.
Conferinţa îşi alege preşedintele.
În cazul în care preşedintele este absent, reuniunile Conferinţei sunt prezidate de decanul de vârstă sau, dacă şi acesta din urmă este absent, de deputatul cel mai în vârstă prezent.
(2)
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie poate adresa recomandări Conferinţei preşedinţilor în legătură cu lucrările delegaţiilor.
(3)
Biroul şi Conferinţa preşedinţilor pot delega anumite sarcini Conferinţei preşedinţilor de delegaţie.
Articolul
29
Accesul publicului la deciziile Biroului şi ale Conferinţei preşedinţilor
(1)
Procesele-verbale ale Biroului şi ale Conferinţei preşedinţilor se traduc în limbile oficiale, se imprimă şi se distribuie tuturor deputaţilor şi sunt accesibile publicului, cu excepţia cazului în care, cu titlu excepţional, Biroul sau Conferinţa preşedinţilor adoptă o decizie contrară privind anumite puncte din procesele-verbale, în vederea păstrării confidenţialităţii, pentru motivele definite la articolul 4 alineatele (1) - (4) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului.
(2)
Orice deputat poate adresa întrebări în legătură cu activitățile Biroului, ale Conferinței președinților și ale chestorilor.
Aceste întrebări sunt prezentate în scris Președintelui, notificate deputaților și publicate, însoțite de răspunsuri, pe site-ul internet al Parlamentului în termen de 30 de zile de la prezentare.
CAPITOLUL
4
GRUPURI POLITICE
Articolul
30
Constituirea grupurilor politice
(1)
Deputaţii se pot organiza în grupuri pe baza afinităţilor politice.
În mod normal, nu este necesar ca Parlamentul să evalueze afinităţile politice ale membrilor unui grup.
În cazul constituirii unui grup în aplicarea prezentului articol, deputaţii în cauză recunosc, prin definiţie, că au aceleaşi afinităţi politice.
Numai în cazul în care deputaţii în cauză neagă că au aceleaşi afinităţi politice este necesar ca Parlamentul să aprecieze dacă grupul a fost constituit în conformitate cu regulamentul.
(2)
Un grup politic este constituit din deputați aleși în cel puțin un sfert din statele membre.
Numărul minim necesar de deputați pentru a constitui un grup politic este de douăzeci și cinci.
(3)
În cazul în care numărul de membri ai unui grup scade sub pragul necesar, Președintele, cu acordul Conferinței președinților, poate permite grupului în cauză să continue să funcționeze până la următoarea ședință constitutivă a Parlamentului, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:
-
membrii grupului reprezintă în continuare cel puțin o cincime din statele membre;
-
grupul există de cel puțin un an.
Președintele nu aplică această derogare în cazurile în care există dovezi suficiente pentru a se presupune că se abuzează de ea.
(4)
Un deputat poate aparţine unui singur grup politic.
(5)
Constituirea unui grup politic trebuie adusă la cunoştinţa Preşedintelui printr-o declaraţie.
În această declaraţie trebuie menţionată denumirea grupului şi numele membrilor, precum şi componenţa biroului.
(6)
Declaraţia de constituire a unui grup politic se publică în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
.
Articolul
31
Activităţile şi situaţia juridică ale grupurilor politice
(1)
Grupurile politice îşi exercită funcţiile în cadrul activităţilor Uniunii, inclusiv sarcinile care le revin în temeiul Regulamentului de procedură.
În cadrul organigramei Secretariatului General, grupurile politice dispun de un secretariat, de facilităţi administrative şi de creditele prevăzute în bugetul Parlamentului.
(2)
Biroul adoptă normele privind punerea la dispoziţie, punerea în aplicare şi controlul acestor facilităţi şi credite, precum şi cele privind delegarea competenţelor de execuţie bugetară aferente.
(3)
În aceste norme sunt prevăzute consecinţele administrative şi financiare ale dizolvării grupurilor politice.
Articolul
32
Intergrupurile
(1)
Deputații individuali pot forma intergrupuri sau alte grupări neoficiale ale deputaţilor pentru a organiza schimburi de opinii informale în legătură cu chestiuni specifice între diferite grupuri politice, cu atragerea membrilor unor comisii parlamentare diferite, și pentru a promova contactul între deputați și societatea civilă.
(2)
Grupările de acest tip nu se pot implica în activități care pot genera confuzii în raport cu activitățile oficiale ale Parlamentului sau ale organelor sale.
Sub rezerva respectării condițiilor prevăzute în normele privind constituirea unor astfel de grupări, astfel cum au fost adoptate de Birou, grupurile politice pot facilita activitățile intergrupurilor punându-le la dispoziție sprijin logistic.
Astfel de grupări declară orice sprijin extern, în conformitate cu anexa I.
Articolul
33
Deputaţii neafiliaţi
(1)
Deputaţii care nu aderă la un grup politic dispun de un secretariat.
Modalităţile sunt stabilite de Birou la propunerea Secretarului General.
(2)
Statutul şi drepturile parlamentare ale acestor deputaţi sunt reglementate de Birou.
(3)
De asemenea, Biroul adoptă normele privind punerea la dispoziţie, executarea şi controlul creditelor înscrise în bugetul Parlamentului pentru a acoperi cheltuielile de secretariat şi facilităţile administrative ale deputaţilor neafiliaţi.
Articolul
34
Repartizarea locurilor în sala de şedinţe
Conferinţa preşedinţilor decide în privinţa repartizării locurilor în sala de şedinţe pentru grupurile politice, deputaţii neafiliaţi şi instituţiile Uniunii Europene.
TITLUL
II
PROCEDURI LEGISLATIVE, BUGETARE ŞI DE ALT TIP
CAPITOLUL
1
PROCEDURI LEGISLATIVE ─ DISPOZIŢII GENERALE
Articolul
35
Programul de lucru al Comisiei
(1)
Parlamentul alături de Comisie şi Consiliu contribuie la definirea programării legislative a Uniunii Europene.
Parlamentul și Comisia cooperează la pregătirea programului de lucru al Comisiei, care constituie contribuția Comisiei la programarea anuală și multianuală a Uniunii, pe baza calendarului și a modalităților convenite între cele două instituții și precizate în anexă.
A se vedea anexa XIV.
.
(2)
În situații de urgență sau neprevăzute, o instituție poate propune, din proprie inițiativă și în conformitate cu procedurile stabilite de tratate, adăugarea unei măsuri legislative la cele propuse în programul de lucru al Comisiei.
(3)
Preşedintele transmite rezoluţia adoptată de Parlament celorlalte instituţii care participă la procedura legislativă a Uniunii Europene, precum şi parlamentelor statelor membre.
Președintele solicită Consiliului emiterea unui aviz privind programul de lucru al Comisiei și rezoluția Parlamentului.
(4)
În cazul în care o instituţie se află în imposibilitatea de a respecta calendarul stabilit, aceasta informează celelalte instituţii în legătură cu motivele întârzierii şi propune un nou calendar.
Articolul
36
Respectarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
(1)
În toate activitățile sale, Parlamentul respectă pe deplin drepturile fundamentale prevăzute în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
Parlamentul respectă, de asemenea, pe deplin drepturile și principiile înscrise la articolul 2 și la articolul 6 alineatele (2) și (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană.
(2)
În cazul în care comisia competentă pentru subiectul în cauză, un grup politic sau cel puțin 40 de deputați consideră că o propunere de act legislativ sau părți ale unei astfel de propuneri nu respectă drepturile înscrise în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, chestiunea este trimisă, la cererea acestora, comisiei competente pentru interpretarea Cartei.
Avizul comisiei competente pentru subiectul în cauză se anexează raportului comisiei competente.
Articolul
37
Verificarea temeiului juridic
(1)
Pentru orice propunere de act legislativ sau orice alt document cu caracter legislativ, comisia competentă pentru subiectul în cauză verifică mai întâi temeiul juridic.
(2)
În cazul în care comisia respectivă contestă validitatea sau pertinenţa temeiului juridic ─ inclusiv în contextul verificării în temeiul articolului 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană ─ aceasta solicită avizul comisiei competente pentru chestiuni juridice.
(3)
Comisia competentă pentru chestiuni juridice se poate, de asemenea, sesiza din proprie iniţiativă referitor la chestiunile privind temeiul juridic al propunerilor de act legislativ.
În acest caz, aceasta informează corespunzător comisia competentă pentru subiectul în cauză.
(4)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiuni juridice hotărăşte să conteste validitatea sau pertinenţa temeiului juridic, aceasta îşi prezintă concluziile Parlamentului.
Parlamentul supune la vot concluziile, înainte de a vota asupra fondului propunerii.
(5)
Sunt inadmisibile amendamentele prezentate în plen care au ca scop să modifice temeiul juridic al unei propuneri de act legislativ fără ca validitatea sau pertinenţa temeiului juridic să fi fost contestată de comisia competentă pentru subiectul în cauză sau de comisia competentă pentru chestiuni juridice.
(6)
În cazul în care Comisia nu acceptă să-şi modifice propunerea pentru a se conforma temeiului juridic aprobat de Parlament, raportorul sau preşedintele comisiei competente pentru chestiuni juridice sau al comisiei competente pentru subiectul în cauză poate propune amânarea votului asupra fondului propunerii până la o şedinţă ulterioară.
Articolul
37a
Delegarea competențelor legislative
(1)
Atunci când examinează o propunere de act legislativ prin care se deleagă Comisiei competențe în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Parlamentul acordă o atenție deosebită obiectivelor, conținutului, domeniului de aplicare și duratei delegării, precum și condițiilor cărora aceasta trebuie să li se supună.
(2)
Comisia competentă pentru subiectul în cauză poate solicita în orice moment avizul comisiei competente pentru interpretarea și aplicarea dreptului UE.
(3)
Comisia competentă pentru interpretarea și aplicarea dreptului UE poate, de asemenea, din proprie inițiativă, să preia chestiunile legate de delegarea competențelor legislative.
În acest caz, aceasta informează corespunzător comisia competentă pentru subiectul în cauză.
Articolul
38
Verificarea compatibilităţii financiare
(1)
În cazul în care o propunere de act legislativ are implicații financiare, Parlamentul stabilește dacă sunt prevăzute resurse financiare suficiente.
(2)
Fără a aduce atingere articolului 43, comisia competentă pentru subiectul în cauză verifică, pentru orice propunere de act legislativ sau orice alt document cu caracter legislativ, compatibilitatea financiară a actului cu cadrul financiar multianual.
(3)
În cazul în care comisia competentă pentru subiectul în cauză modifică resursele financiare atribuite actului examinat, aceasta solicită avizul comisiei competente pentru chestiuni bugetare.
(4)
Comisia competentă pentru chestiuni bugetare se poate, de asemenea, sesiza, din proprie iniţiativă, referitor la chestiunile privind compatibilitatea financiară a propunerilor de acte legislative.
În acest caz, aceasta informează corespunzător comisia competentă pentru subiectul în cauză.
(5)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiuni bugetare hotărăşte să conteste compatibilitatea financiară a actului, aceasta îşi prezintă concluziile Parlamentului, care le supune la vot.
(6)
Un act declarat incompatibil poate fi adoptat de către Parlament sub rezerva deciziilor autorităţii bugetare.
Articolul
38a
Examinarea respectării principiului subsidiarității
(1)
La examinarea unei propuneri de act legislativ, Parlamentul acordă o atenție deosebită respectării principiilor subsidiarității și proporționalității.
(2)
Comisia competentă pentru respectarea principiului subsidiarității poate decide să facă recomandări în atenția comisiei competente în legătură cu orice propunere de act legislativ.
(3)
În cazul în care un parlament național trimite Președintelui un aviz motivat în conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind rolul parlamentelor naționale în Uniunea Europeană și cu articolul 6 din Protocolul privind aplicarea principiilor subsidiarității și proporționalității, avizul respectiv se trimite comisiei competente pentru subiectul în cauză și se transmite spre informare comisiei competente pentru respectarea principiului subsidiarității.
(4)
Cu excepția cazurilor urgente menționate la articolul 4 din Protocolul privind rolul parlamentelor naționale în Uniunea Europeană, comisia competentă pentru subiectul în cauză nu va proceda la votul său final înainte de expirarea termenului de opt săptămâni prevăzut la articolul 6 din Protocolul privind aplicarea principiilor subsidiarității și proporționalității.
(5)
În cazul în care avizele motivate privind nerespectarea de către o propunere de act legislativ a principiului subsidiarității reprezintă cel puțin o treime din totalul voturilor atribuite parlamentelor naționale sau o pătrime în cazul unei propuneri de act legislativ prezentat în temeiul articolului 76 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Parlamentul nu adoptă nicio decizie înainte ca autorul propunerii să declare modalitatea în care intenționează să procedeze.
(6)
În cazul în care, în cadrul procedurii legislative ordinare, avizele motivate privind nerespectarea de către un proiect de act legislativ a principiului subsidiarității reprezintă cel puțin o majoritate simplă din voturile atribuite parlamentelor naționale, comisia competentă pentru subiectul în cauză, după examinarea avizelor motivate prezentate de parlamentele naționale și de Comisie și după audierea opiniilor comisiei competente pentru respectarea principiului subsidiarității, fie recomandă Parlamentului să respingă propunerea din motive de nerespectare a principiului subsidiarității, fie adresează Parlamentului orice altă recomandare, care poate include sugestii de amendamente privind respectarea principiului subsidiarității.
Avizul comisiei competente pentru respectarea principiului subsidiarității se anexează la orice astfel de recomandare.
Recomandarea este prezentată Parlamentului spre a fi dezbătută și votată.
În cazul adoptării unei recomandări de respingere a propunerii cu majoritatea voturilor exprimate, Președintele declară procedura încheiată.
În cazul în care Parlamentul nu respinge propunerea, procedura continuă, luându-se în considerare orice recomandări aprobate de Parlament.
Articolul
39
Informarea şi accesul Parlamentului la documente
(1)
Pe durata întregii proceduri legislative, Parlamentul şi comisiile acestuia solicită accesul la toate documentele privind propunerile de acte legislative în aceleaşi condiţii ca şi Consiliul şi grupurile de lucru ale acestuia.
(2)
În timpul examinării unei propuneri de act legislativ, comisia competentă invită Comisia şi Consiliul să o informeze în legătură cu stadiul propunerii în cadrul Consiliului şi al grupurilor sale de lucru, în special în legătură cu orice posibilitate de compromis care ar putea conduce la o modificare substanţială a propunerii iniţiale sau în legătură cu intenţia autorului de a-şi retrage propunerea.
Articolul
40
Reprezentarea Parlamentului la reuniunile Consiliului
În cazul în care Consiliul invită Parlamentul să participe la o reuniune a Consiliului în cursul căreia acesta intervine în calitate de legislator, Preşedintele Parlamentului solicită preşedintelui sau raportorului comisiei competente sau altui deputat desemnat de comisie să reprezinte Parlamentul.
Articolul
41
Drepturile de inițiativă conferite Parlamentului prin tratate
În cazurile în care tratatele conferă un drept de inițiativă Parlamentului, comisia competentă poate decide să elaboreze un raport din proprie inițiativă.
Acest raport conține:
(a)
o propunere de rezoluție;
(b)
dacă este necesar, un proiect de decizie sau de propunere;
(c)
o expunere de motive care să includă, dacă este necesar, o situație financiară.
În cazurile în care adoptarea unui act de către Parlament necesită aprobarea sau acordul Consiliului și avizul sau acordul Comisiei, Parlamentul, după votul asupra actului propus și la propunerea raportorului, poate decide să amâne votul asupra propunerii de rezoluție până când Consiliul sau Comisia își prezintă poziția.
Articolul
42
Iniţiativa prevăzută la articolul 225 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene
(1)
Parlamentul poate solicita Comisiei, în conformitate cu articolul 225 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, să îi prezinte orice propunere adecvată în vederea adoptării unui act nou sau a modificării unui act existent, prin adoptarea unei rezoluţii pe baza unui raport din proprie iniţiativă întocmit de comisia competentă în conformitate cu articolul 48.
Rezoluţia se adoptă la votul final cu majoritatea membrilor care compun Parlamentul.
În acelaşi timp, Parlamentul poate fixa un termen pentru prezentarea propunerii.
(2)
Fiecare membru poate prezenta o propunere de act al Uniunii în baza dreptului de iniţiativă al Parlamentului în temeiul articolului 225 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene.
(3)
Propunerea trebuie prezentată Preşedintelui, care o trimite spre examinare comisiei competente.
Înaintea unei astfel de trimiteri, propunerea este tradusă în acele limbi oficiale pe care preşedintele comisiei respective le consideră necesare în vederea unei examinări sumare.
Comisia decide cu privire la procedura de urmat în termen de trei luni de la trimitere şi după audierea autorului propunerii.
În cazul în care comisia parlamentară decide să prezinte Parlamentului propunerea în conformitate cu procedura descrisă la articolul 48, autorul propunerii este specificat în titlul raportului.
(4)
Rezoluţia Parlamentului indică temeiul juridic pertinent şi cuprinde recomandări detaliate privind conţinutul propunerii solicitate, care trebuie să respecte drepturile fundamentale şi principiul subsidiarităţii.
(5)
În cazul în care propunerea solicitată are implicaţii financiare, Parlamentul indică modalităţile de asigurare a unor resurse financiare suficiente.
(6)
Comisia competentă urmăreşte parcursul fiecărei propuneri de act legislativ elaborate în urma unei solicitări speciale a Parlamentului.
Articolul
43
Examinarea documentelor legislative
(1)
Preşedintele trimite comisiei competente propunerile de acte legislative sau alte documente cu caracter legislativ în vederea examinării.
În cazul în care există incertitudini, Preşedintele poate aplica articolul 188 alineatul (2) înainte de anunţul în Parlament privind trimiterea la comisia competentă.
În cazul în care o propunere este prevăzută în programul de lucru al Comisiei, comisia competentă poate decide numirea unui raportor responsabil cu urmărirea elaborării acesteia.
Pentru a examina propunerea în cauză, Preşedintele transmite comisiei competente rezultatele consultărilor de la Consiliu sau cererile de aviz prezentate de Comisie.
Dispoziţiile articolelor 36-42, 53-59 şi 71 privind prima lectură se aplică propunerilor de acte legislative, indiferent dacă acestea necesită una, două sau trei lecturi.
(2)
Poziţiile Consiliului sunt trimise, în vederea examinării, comisiei competente în primă lectură.
Dispoziţiile articolelor 61-66 şi 72 privind a doua lectură se aplică poziţiilor Consiliului.
(3)
Nu se pot efectua retrimiteri la comisie în cursul procedurii de conciliere dintre Parlament şi Consiliu care urmează celei de-a doua lecturi.
Dispoziţiile articolelor 67, 68 şi 69 privind a treia lectură se aplică procedurii de conciliere.
(4)
Articolele 45, 46, 49, 55 alineatele (1) şi (3) şi articolele 56, 57 şi 175 nu se aplică în a doua şi a treia lectură.
(5)
În caz de conflict între o dispoziţie a regulamentului privind a doua şi a treia lectură şi orice altă dispoziţie din regulament, dispoziţia privind a doua şi a treia lectură prevalează.
Articolul
44
Procedurile legislative privind inițiativele prezentate de state membre
(1)
Inițiativele prezentate de state membre în conformitate cu articolul 76 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene sunt examinate în conformitate cu dispozițiile prezentului articol și ale articolelor 36-39, 43 și 55 din prezentul regulament.
(2)
Comisia competentă poate invita reprezentanți ai statelor membre inițiatoare să îi prezinte inițiativa respectivă.
Reprezentanții pot fi însoțiți de Președinția Consiliului.
(3)
Înainte de a proceda la vot, comisia competentă întreabă Comisia dacă aceasta pregătește un aviz cu privire la inițiativă.
În caz afirmativ, comisia nu își adoptă raportul înainte de a primi avizul Comisiei.
(4)
În cazul în care două sau mai multe propuneri inițiate de Comisie sau de către un stat membru, având același obiectiv legislativ, au fost prezentate Parlamentului simultan sau într-o perioadă scurtă de timp, acestea fac obiectul unui raport unic.
Comisia competentă precizează în acest raport textul la care se referă amendamentele propuse și menționează toate celelalte texte în rezoluția legislativă.
CAPITOLUL
2
PROCEDURI ÎN CADRUL COMISIEI
Articolul
45
Rapoarte legislative
(1)
Preşedintele comisiei căreia i-a fost trimisă o propunere de act legislativ propune comisiei respective procedura de urmat.
(2)
După luarea deciziei privind procedura de urmat și în cazul în care articolul 46 nu se aplică, comisia desemnează dintre membrii titulari sau supleanți permanenți un raportor pentru propunerea de act legislativ, cu excepția cazului în care a făcut deja acest lucru, pe baza programului de lucru al Comisiei convenit în conformitate cu articolul 35.
(3)
Raportul comisiei cuprinde:
(a)
eventualele amendamente la propunere, însoţite, dacă este necesar, de justificări succinte care ţin de responsabilitatea raportorului şi nu sunt supuse la vot;
(b)
un proiect de rezoluţie legislativă, în conformitate cu dispoziţiile articolului 55 alineatul (2);
(c)
dacă este necesar, o expunere de motive incluzând o fişă financiară care stabileşte amploarea efectelor financiare eventuale ale raportului şi compatibilitatea cu cadrul financiar multianual.
Articolul
46
Procedura simplificată
(1)
La sfârşitul unei prime dezbateri pe marginea unei propuneri de act legislativ, preşedintele poate propune aprobarea acesteia fără amendamente.
Dacă nu există opoziţie din partea a cel puţin o zecime dintre membrii comisiei, preşedintele acesteia prezintă Parlamentului un raport privind aprobarea propunerii.
Se aplică articolul 138 alineatul (1) al doilea paragraf şi alineatele (2) şi (4).
(2)
Preşedintele poate propune, ca alternativă, ca preşedintele sau raportorul să redacteze o serie de amendamente care să reflecte dezbaterile comisiei.
În cazul în care comisia aprobă această propunere, amendamentele sunt transmise membrilor comisiei.
În cazul în care, în termen de cel puţin 21 de zile de la transmitere, nu s-a formulat nicio obiecţie de către cel puţin o zecime dintre membrii comisiei, raportul se consideră adoptat de comisie.
În acest caz, proiectul de rezoluţie legislativă şi amendamentele sunt supuse aprobării Parlamentului fără dezbatere, în conformitate cu articolul 138 alineatul (1) al doilea paragraf şi alineatele (2) şi (4).
(3)
În cazul în care cel puţin o zecime dintre membrii comisiei se opun, amendamentele sunt supuse la vot în cursul următoarei reuniuni a comisiei.
(4)
Alineatul (1) prima şi a doua teză, alineatul (2) prima, a doua şi a treia teză, precum şi alineatul (3) se aplică
mutatis mutandis
avizelor comisiilor, în sensul articolului 49.
Articolul
47
Rapoarte fără caracter legislativ
(1)
În cazul în care o comisie elaborează un raport fără caracter legislativ, aceasta desemnează un raportor dintre membrii săi titulari sau supleanţi permanenţi.
(2)
Raportorul are sarcina de a pregăti raportul comisiei şi de a-l prezenta în numele acesteia în şedinţă plenară.
(3)
Raportul comisiei cuprinde:
(a)
o propunere de rezoluţie;
(b)
o expunere de motive incluzând o fişă financiară care stabileşte amploarea efectelor financiare eventuale ale raportului şi compatibilitatea cu cadrul financiar multianual;
(c)
textul propunerilor de rezoluţie care trebuie prevăzute în aplicarea articolului 120 alineatul (4).
Articolul
48
Rapoarte din proprie iniţiativă
(1)
În cazul în care, fără a fi fost sesizată printr-o consultare sau printr-o cerere de aviz în temeiul articolului 188 alineatul (1), o comisie are intenţia de a întocmi un raport asupra unui subiect care intră în competenţa sa şi de a prezenta Parlamentului o propunere de rezoluţie în domeniu, aceasta trebuie să solicite în prealabil autorizarea Conferinţei preşedinţilor.
Un eventual refuz al acesteia trebuie să fie întotdeauna motivat.
Dacă raportul conţine o propunere depusă de un deputat în conformitate cu articolul 42 alineatul (2), autorizaţia poate fi refuzată doar dacă nu sunt îndeplinite condiţiile prevăzute la articolul 5 din Statutul deputaţilor şi la articolul 225 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene.
Conferinţa preşedinţilor hotărăşte asupra solicitărilor privind autorizarea de a întocmi un raport în sensul alineatului (1) în conformitate cu dispoziţiile de aplicare pe care le stabileşte ea însăşi.
În cazul în care unei comisii care a solicitat autorizarea de a întocmi un raport îi este contestată competenţa, Conferinţa preşedinţilor hotărăşte într-un termen de şase săptămâni în temeiul recomandării Conferinţei preşedinţilor de comisii sau, în lipsa recomandării, a preşedintelui acesteia din urmă.
În cazul în care, în acest termen, Conferinţa preşedinţilor nu a adoptat o decizie, recomandarea este considerată ca fiind adoptată.
(2)
Propunerile de rezoluție conținute în rapoartele din proprie inițiativă sunt examinate de Parlament, în conformitate cu procedura prezentării succinte, prevăzută la articolul 139.
Amendamentele la astfel de propuneri de rezoluție sunt admisibile în vederea examinării în plen doar dacă au fost depuse de raportor pentru a fi luate în considerare informații noi sau au fost depuse de cel puțin o zecime dintre deputați.
Grupurile politice pot prezenta propuneri de rezoluție de înlocuire, în conformitate cu articolul 157 alineatul (4).
Dispozițiile prezentului alineat nu se aplică în cazul în care obiectul raportului necesită o dezbatere prioritară în plen, în cazul în care raportul este întocmit în temeiul dreptului de inițiativă menționat la articolul 41 sau la articolul 42, sau în cazul în care raportul poate fi considerat un raport strategic, în conformitate cu criteriile stabilite de Conferința președinților
A se vedea Decizia Conferinței președinților cu privire la această chestiune, inclusă în anexa XVIII la Regulamentul de procedură.
.
(3)
În cazul în care obiectul unui raport intră sub incidența dreptului de inițiativă menționat la articolul 41, autorizația poate fi refuzată numai pe motiv că nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute în tratate.
(4)
În cazurile menţionate la articolul 41 şi la articolul 42, Conferința președinților ia o decizie în termen de două luni.
Articolul
49
Avizele comisiilor
(1)
În cazul în care comisia sesizată iniţial cu privire la o chestiune doreşte să cunoască avizul unei alte comisii sau în cazul în care o altă comisie doreşte să-şi dea avizul cu privire la raportul comisiei sesizate iniţial, acestea pot solicita Preşedintelui Parlamentului ca, în conformitate cu articolul 188 alineatul (3), una dintre comisii să fie desemnată drept comisie competentă, iar cealaltă să fie sesizată pentru aviz.
(2)
În cazul documentelor cu caracter legislativ, în sensul articolului 43 alineatul (1), avizul constă în amendamente la textul pentru care a fost sesizată comisia, însoţite, dacă este necesar, de justificări succinte.
Aceste justificări ţin de responsabilitatea raportorului pentru aviz şi nu se supun la vot.
În cazul în care este necesar, comisia sesizată pentru aviz poate prezenta o justificare scrisă succintă pentru întregul aviz.
În cazul textelor fără caracter legislativ, avizul constă în sugestii pentru propunerea de rezoluţie a comisiei competente.
Comisia competentă supune la vot propunerile de modificare sau sugestiile.
Avizele se referă numai la chestiunile care intră în competenţa comisiei sesizate pentru aviz.
(3)
Comisia competentă stabileşte un termen în care comisia sesizată pentru aviz trebuie să se pronunţe astfel încât avizul să fie luat în considerare de comisia competentă.
Aceasta notifică imediat orice modificare a calendarului anunţat comisiei sau comisiilor sesizate pentru aviz.
Comisia competentă nu îşi prezintă concluziile înainte de expirarea acestui termen.
(4)
Toate avizele adoptate se anexează raportului comisiei competente.
(5)
Comisia competentă este singura abilitată să prezinte amendamente în plen.
(6)
Preşedintele şi raportorul comisiei sesizate pentru aviz sunt invitaţi să participe la reuniunile comisiei competente cu funcţie consultativă în măsura în care aceste reuniuni dezbat chestiunea comună.
Articolul
50
Procedura comisiilor asociate
În cazul în care Conferinţa preşedinţilor este sesizată cu privire la o chestiune de competenţă, în conformitate cu articolul 188 alineatul (2) sau cu articolul 48, iar Conferinţa preşedinţilor consideră, în temeiul anexei VII, că subiectul intră, într-o măsură aproape egală, în competenţa a două sau a mai multor comisii, sau că diferite aspecte ale subiectului intră în competenţa a două sau a mai multor comisii, se aplică articolul 49 şi următoarele dispoziţii complementare:
-
calendarul se stabileşte de comun acord de către comisiile implicate,
-
raportorii în cauză se informează reciproc şi încearcă să se pună de acord asupra textelor pe care le propun comisiilor respective, precum şi asupra poziţiilor pe care le adoptă în cazul amendamentelor,
-
președinţii și raportorii în cauză identifică împreună părțile din text care intră în competențele lor exclusive sau comune și convin asupra modalităților precise de cooperare.
În cazul unui dezacord cu privire la delimitarea competențelor, chestiunea este supusă, la cererea uneia dintre comisiile implicate, Conferinței președinților, care poate decide cu privire la competențele respective sau cu privire la aplicarea procedurii reuniunilor comune ale comisiilor, în conformitate cu articolul 51; articolul 188 alineatul (2) al doilea paragraf se aplică
mutatis mutandis
,
-
comisia competentă acceptă fără a supune la vot amendamentele unei comisii asociate în cazul în care acestea se referă la subiecte ce sunt de competența exclusivă a comisiei asociate.
În cazul în care amendamentele care privesc subiecte care intră în competența comună a comisiei competente și a unei comisii asociate sunt respinse de prima dintre acestea, cealaltă comisie poate prezenta amendamentele direct plenului,
-
în eventualitatea în care are loc o procedură de conciliere cu privire la o propunere, delegaţia Parlamentului include raportorul oricărei comisii asociate.
Textul prezentului articol nu prevede nicio limitare privind domeniul său de aplicare.
Sunt admisibile cererile de aplicare a procedurii comisiilor asociate privind rapoartele fără caracter legislativ întemeiate pe articolul 48 alineatul (1) şi pe articolul 119 alineatele (1) şi (2).
În scopul examinării acordurilor internaţionale în temeiul articolului 90, procedura comisiilor asociate stabilită la prezentul articol nu poate fi aplicată în ceea ce priveşte procedura de aprobare în temeiul articolului 81.
Decizia Conferinței președinților de a recurge la procedura comisiilor asociate se aplică în toate stadiile procedurii în cauză.
Drepturile care decurg din statutul de „comisie competentă” se exercită de către comisia principală.
În exercitarea acestor drepturi, comisia principală trebuie să respecte prerogativele comisiei asociate, în special obligația de a coopera în mod loial cu privire la stabilirea calendarului, precum și dreptul comisiei asociate de a decide ce amendamente din sfera sa de competență exclusivă vor fi prezentate în plen.
În cazul în care comisia principală nu recunoaște prerogativele comisiei asociate, deciziile luate de comisia principală rămân valabile, dar comisia asociată poate prezenta amendamente direct plenului, în limita competenței sale exclusive.
Articolul
51
Procedura reuniunilor comune ale comisiilor
În cazul în care condițiile menționate la articolul 49 alineatul (1) și la articolul 50 sunt îndeplinite, Conferința președinților poate decide, în cazul în care consideră că această chestiune este de importanță majoră, aplicarea unei proceduri a reuniunilor comune ale comisiilor și cu vot comun.
În acest caz, raportorii respectivi întocmesc un singur proiect de raport, care este examinat și votat de comisiile implicate în cadrul unor reuniuni comune prezidate în comun de președinții comisiilor în cauză.
Comisiile implicate pot institui grupuri de lucru între comisii pentru a pregăti reuniunile și voturile comune.
Articolul
52
Modalităţi de elaborare a rapoartelor
(1)
Expunerea de motive se redactează sub responsabilitatea raportorului şi nu se supune la vot.
Cu toate acestea, expunerea de motive trebuie să fie conformă cu textul propunerii de rezoluţie votate şi cu eventualele amendamente propuse de comisie.
În caz contrar preşedintele comisiei poate elimina expunerea de motive.
(2)
Rezultatul votului privind ansamblul raportului se menţionează în cuprinsul acestuia.
De asemenea, la solicitarea a cel puţin o treime dintre membrii prezenţi exprimată în momentul votului, raportul indică votul fiecărui membru.
(3)
În cazul în care nu există unanimitate în cadrul comisiei, raportul trebuie, de asemenea, să prezinte opiniile minoritare.
Exprimate cu ocazia votului pentru textul în ansamblu, opiniile minoritare, la cererea autorilor, se pot constitui într-o declaraţie scrisă de cel mult 200 de cuvinte, anexată la expunerea de motive.
Preşedintele arbitrează litigiile cauzate de punerea în aplicare a acestor dispoziţii.
(4)
La propunerea propriului birou, comisia poate stabili un termen în care raportorul să prezinte proiectul de raport.
Acest termen poate fi prelungit sau se poate numi un alt raportor.
(5)
La expirarea termenului, comisia poate însărcina preşedintele să solicite înscrierea chestiunii pentru care a fost sesizată pe ordinea de zi a uneia dintre următoarele şedinţe ale Parlamentului.
În acest caz, dezbaterile se pot desfăşura pe baza unui simplu raport oral al comisiei interesate.
CAPITOLUL
3
PRIMA LECTURĂ
Stadiul examinării în comisie
Articolul
53
Modificarea unei propuneri de act legislativi
(1)
În cazul în care Comisia informează Parlamentul sau în cazul în care comisia competentă ia cunoştinţă pe orice altă cale despre intenţia Comisiei de a-şi modifica propunerea, comisia competentă suspendă examinarea chestiunii până la primirea noii propuneri sau a modificărilor Comisiei.
(2)
În cazul în care Consiliul modifică substanţial propunerea de act legislativ, se aplică dispoziţiile articolului 59.
Articolul
54
Poziţia Comisiei şi a Consiliului privind amendamentele
(1)
Înainte de a proceda la votul final privind o propunere de act legislativ, comisia competentă îi solicită acesteia să-şi prezinte poziţia privind toate amendamentele la propunerea prezentată, adoptate în comisie, iar Consiliului să-şi prezinte comentariile.
(2)
În cazul în care Comisia nu este în măsură să facă acest lucru sau declară că nu este dispusă să accepte toate amendamentele adoptate de comisia competentă, aceasta din urmă are posibilitatea să amâne votul final.
(3)
Dacă este necesar, poziţia Comisiei se inserează în raport.
Stadiul examinării în plen
Articolul
55
Încheierea primei lecturi
(1)
Parlamentul examinează propunerea de act legislativ pe baza raportului elaborat de comisia competentă în conformitate cu articolul 45.
(2)
Parlamentul votează mai întâi amendamentele la propunerea care serveşte drept bază pentru raportul comisiei competente, apoi propunerea eventual modificată, apoi amendamentele la proiectul de rezoluţie legislativă şi, în final, întregul proiect de rezoluţie legislativă care conţine numai o declaraţie prin care se indică dacă Parlamentul aprobă propunerea de act legislativ, o respinge sau propune amendamente, precum şi cereri de deschidere a unei proceduri.
Adoptarea proiectului de rezoluție legislativă încheie prima lectură.
În cazul în care Parlamentul nu adoptă rezoluția legislativă, propunerea se retrimite comisiei competente.
Orice raport prezentat în cadrul procedurii legislative trebuie să fie conform cu dispoziţiile articolelor 37, 43 şi 45.
Prezentarea unei rezoluţii fără caracter legislativ de către o comisie trebuie să se facă în cadrul unei sesizări specifice, astfel cum este prevăzută la articolul 48 sau la articolul 188.
(3)
Președintele transmite Consiliului și Comisiei, sub formă de poziție a Parlamentului, textul propunerii în versiunea adoptată de Parlament, însoțit de rezoluția aferentă.
Articolul
56
Respingerea unei propuneri a Comisiei
(1)
În cazul în care o propunere a Comisiei nu întrunește majoritatea voturilor exprimate sau în cazul în care se adoptă o propunere de respingere a acesteia, care poate fi depusă de comisia competentă sau de cel puțin 40 de deputați, Președintele invită Comisia să-și retragă propunerea înainte ca Parlamentul să voteze proiectul de rezoluție legislativă.
(2)
În cazul în care Comisia își retrage propunerea, Președintele declară procedura încheiată și informează Consiliul cu privire la aceasta.
(3)
În cazul în care Comisia nu își retrage propunerea, Parlamentul o retrimite comisiei competente fără a vota proiectul de rezoluție legislativă, cu excepția cazului în care, la propunerea președintelui sau a raportorului comisiei competente, a unui grup politic sau a unui număr de cel puțin 40 de deputați, Parlamentul supune la vot proiectul de rezoluție legislativă.
În cazul unei retrimiteri, comisia competentă decide asupra procedurii care urmează să se aplice și redactează un nou raport pe care îl prezintă oral sau în scris Parlamentului, în termenul stabilit de acesta, care nu poate să depășească două luni.
După retrimiterea la comisie în conformitate cu alineatul (3), comisia principală trebuie, înainte de luarea unei decizii asupra procedurii, să permită unei comisii asociate în conformitate cu articolul 50 să adopte propria decizie cu privire la amendamentele care sunt în sfera sa de competență exclusivă, în special în ceea ce privește alegerea amendamentelor care urmează să fie prezentate din nou în plen.
Termenul stabilit în conformitate cu alineatul (3) al doilea paragraf se referă la prezentarea, în scris sau oral, a raportului întocmit de comisia competentă.
Termenul respectiv nu afectează stabilirea de către Parlament a momentului oportun pentru a continua examinarea procedurii în cauză.
(4)
În cazul în care comisia competentă nu este în măsură să respecte termenul, aceasta trebuie să solicite retrimiterea la comisie, în temeiul articolului 175 alineatul (1).
Dacă este necesar, Parlamentul poate stabili un nou termen în temeiul articolului 175 alineatul (5).
În cazul în care cererea de retrimitere nu este acceptată, Parlamentul procedează la votarea proiectului de rezoluţie legislativă.
Articolul
57
Adoptarea de amendamente la o propunere a Comisiei
(1)
În cazul în care propunerea Comisiei este aprobată în ansamblu sub rezerva unor amendamente care au fost adoptate, votarea proiectului de rezoluţie legislativă se amână până când Comisia îşi face cunoscută poziţia privind fiecare dintre amendamentele Parlamentului.
În cazul în care Comisia nu este în măsură să facă o astfel de declaraţie după ce Parlamentul a votat asupra propunerii sale, aceasta informează Preşedintele sau comisia competentă cu privire la momentul în care va putea face declaraţia respectivă; propunerea se înscrie în proiectul de ordine de zi pentru perioada de sesiune care urmează acestui moment.
(2)
În cazul în care Comisia informează că nu intenţionează să accepte toate amendamentele Parlamentului, raportorul comisiei competente sau, în lipsă, preşedintele comisiei face o propunere formală Parlamentului cu privire la oportunitatea de a se proceda la votarea proiectului de rezoluţie legislativă.
Înainte de a face propunerea formală, raportorul sau preşedintele comisiei competente pot solicita Preşedintelui să suspende deliberarea.
În cazul în care Parlamentul decide amânarea votului, chestiunea se consideră retrimisă spre reexaminare comisiei competente.
În acest caz, comisia competentă redactează un nou raport pe care îl prezintă oral sau în scris Parlamentului, în termenul stabilit de acesta, care nu poate să depăşească două luni.
În cazul în care comisia competentă nu este în măsură să respecte termenul, se aplică procedura prevăzută la articolul 56 alineatul (4).
Sunt admisibile în acest stadiu numai amendamentele depuse de comisia competentă prin care se încearcă ajungerea la un compromis cu Comisia.
(3)
Aplicarea alineatului (2) nu exclude posibilitatea ca orice alt deputat să prezinte o cerere de retrimitere în conformitate cu articolul 175.
În cazul retrimiterii în temeiul alineatului (2), comisia competentă este obligată, în primul rând, în conformitate cu termenii mandatului instituit prin această dispoziţie, să întocmească un raport în termenul stabilit şi, dacă este necesar, să depună amendamente prin care se încearcă ajungerea la un compromis cu Comisia, fără a fi necesară reexaminarea tuturor dispoziţiilor aprobate de Parlament.
Cu toate acestea, ca urmare a efectului suspensiv al retrimiterii, comisia competentă beneficiază de cea mai mare libertate şi, în cazul în care consideră necesar acest lucru pentru a se ajunge la un compromis, poate propune revenirea la dispoziţiile care au obţinut un vot favorabil în şedinţă plenară.
În acest caz, ţinând seama că sunt admisibile numai amendamentele de compromis ale comisiei şi cu scopul de a păstra suveranitatea Parlamentului, raportul prevăzut la alineatul (2) trebuie să prezinte clar dispoziţiile deja adoptate care ar deveni caduce în cazul adoptării amendamentului sau amendamentelor propuse.
Procedura de urmărire
Articolul
58
Urmărirea poziţiei Parlamentului
(1)
În cursul perioadei următoare adoptării de către Parlament a unei poziții privind o propunere a Comisiei, președintele și raportorul comisiei competente urmăresc derularea procedurii care conduce la adoptarea propunerii de către Consiliu, în special în scopul de a se asigura că angajamentele asumate de către Consiliu sau Comisie față de Parlament cu privire la poziția acestuia sunt respectate efectiv.
(2)
Comisia competentă poate invita Comisia şi Consiliul să examineze chestiunea în cadrul acesteia.
(3)
În orice moment al procedurii în cauză, comisia competentă poate depune, în cazul în care consideră necesar, o propunere de rezoluţie în conformitate cu prezentul articol, recomandând Parlamentului:
-
să invite Comisia să îşi retragă propunerea, sau
-
să solicite Comisiei sau Consiliului să sesizeze din nou Parlamentul, în conformitate cu articolul 59, sau Comisiei să prezinte o nouă propunere, sau
-
să decidă luarea oricărei alte măsuri pe care o consideră utilă.
Această propunere se înscrie în proiectul de ordine de zi a perioadei de sesiune care urmează luării deciziei de către comisie.
Articolul
59
Sesizarea repetată a Parlamentului
Procedu
ra
legislativă
ordinară
(1)
La cererea comisiei competente, Preşedintele solicită Comisiei să sesizeze din nou Parlamentul cu propunerea sa:
-
în cazul în care, după ce Parlamentul şi-a adoptat poziţia, Comisia îşi retrage propunerea iniţială şi o înlocuieşte cu un alt text, cu excepţia cazului în care retragerea propunerii se face pentru a lua în considerare poziţia Parlamentului, sau
-
în cazul în care Comisia îşi modifică sau intenţionează să-şi modifice substanţial propunerea iniţială, cu excepţia cazului în care modificarea se face pentru a lua în considerare poziţia Parlamentului, sau
-
în cazul în care, în timp sau ca urmare a modificării împrejurărilor, natura problemei care face obiectul propunerii Comisiei suferă modificări substanţiale, sau
-
în cazul în care au avut loc noi alegeri parlamentare după ce Parlamentul şi-a adoptat poziţia, iar Conferinţa preşedinţilor consideră oportună o nouă sesizare a acestuia.
(2)
La cererea comisiei competente, Parlamentul solicită Consiliului să îl sesizeze din nou cu o propunere prezentată de Comisie în conformitate cu articolul 294 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, în cazul în care Consiliul intenţionează să modifice temeiul juridic al propunerii, astfel încât procedura legislativă ordinară nu ar mai fi aplicabilă.
Alte
proceduri
(3)
La cererea comisiei competente, Preşedintele invită Consiliul să consulte din nou Parlamentul în aceleaşi împrejurări şi condiţii ca cele prevăzute la alineatul (1) şi, de asemenea, în cazul în care Consiliul îşi modifică sau intenţionează să îşi modifice substanţial propunerea iniţială cu privire la care Parlamentul a emis un aviz, cu excepţia cazului în care modificarea se face în scopul inserării amendamentelor Parlamentului.
(4)
Preşedintele solicită, de asemenea, ca Parlamentul să fie sesizat din nou cu o propunere de act, în circumstanţele prevăzute la prezentul articol, în cazul în care Parlamentul decide acest lucru la cererea unui grup politic sau a cel puţin 40 de deputaţi.
Articolul
60
eliminat
CAPITOLUL
4
A DOUA LECTURĂ
Stadiul examinării în comisie
Articolul
61
Comunicarea poziției Consiliului
(1)
Comunicarea poziţiei Consiliului, în conformitate cu articolul 294 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, este anunţată de Preşedinte în şedinţă plenară.
Preşedintele face anunţul, după primirea documentelor care conţin poziţia propriu-zisă, toate declaraţiile făcute în procesul-verbal al Consiliului atunci când acesta şi-a adoptat poziţia, motivele care au condus la adoptarea acesteia de către Consiliu şi poziţia Comisiei, traduse în mod corespunzător în limbile oficiale ale Uniunii Europene.
Preşedintele face anunţul în cursul perioadei de sesiune care urmează primirii documentelor.
Înainte de a face anunţul, Preşedintele verifică, consultându-se cu preşedintele comisiei competente şi/sau cu raportorul, dacă natura textului care i-a fost trimis reprezintă efectiv o poziţie a Consiliului în primă lectură şi dacă nu se aplică vreunul dintre cazurile prevăzute la articolul 59.
În caz contrar, Preşedintele, de comun acord cu comisia competentă şi, dacă este posibil, de comun acord cu Consiliul, caută soluţia adecvată.
(2)
Lista acestor comunicări se publică în procesul-verbal al şedinţelor Parlamentului, menţionându-se denumirea comisiei competente.
Articolul
62
Prelungirea termenelor
(1)
La cererea preşedintelui comisiei competente, în ceea ce priveşte termenele prevăzute pentru a doua lectură, sau la cererea delegaţiei Parlamentului la comitetul de conciliere, în ceea ce priveşte termenele prevăzute pentru conciliere, Preşedintele prelungeşte termenele în cauză în conformitate cu articolul 294 alineatul (14) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene.
(2)
Președintele notifică Parlamentului orice prelungire a termenelor stabilită, în conformitate cu articolul 294 alineatul (14) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, la inițiativa Parlamentului sau a Consiliului.
Articolul
63
Trimiterea la comisia competentă şi procedura de examinare în cadrul acesteia
(1)
În ziua comunicării către Parlament în conformitate cu articolul 61 alineatul (1), poziţia Consiliului se consideră transmisă din oficiu comisiei competente şi comisiilor sesizate pentru aviz în primă lectură.
(2)
Poziţia Consiliului se înscrie la punctul întâi pe ordinea de zi a primei reuniuni a comisiei competente de după data comunicării acesteia.
Consiliul poate fi invitat să-şi prezinte poziţia.
(3)
Raportorul pentru a doua lectură este acelaşi cu raportorul pentru prima lectură, cu excepţia unei decizii contrare.
(4)
Dispoziţiile articolului 66 alineatele (2), (3) şi (5) privind a doua lectură a Parlamentului se aplică în cazul deliberărilor comisiei competente.
Numai membrii titulari sau supleanţi permanenţi ai acestei comisii pot depune propuneri de respingere sau amendamente.
Comisia hotărăşte cu majoritatea voturilor exprimate.
(5)
Înainte de a se proceda la vot, comisia îi poate invita pe preşedinte şi pe raportor să examineze amendamentele prezentate în comisie împreună cu Preşedintele Consiliului sau reprezentantul său şi împreună cu comisarul competent prezent.
După examinare, raportorul poate prezenta amendamente de compromis.
(6)
Comisia competentă prezintă o recomandare pentru a doua lectură, propunând aprobarea, modificarea sau respingerea poziţiei adoptate de Consiliu.
Recomandarea cuprinde o justificare concisă a deciziei propuse.
Stadiul examinării în plen
Articolul
64
Încheierea celei de-a doua lecturi
(1)
Poziţia Consiliului şi, în cazul în care este disponibilă, recomandarea pentru a doua lectură a comisiei competente se înscriu din oficiu în proiectul de ordine de zi a perioadei de sesiune a cărei zi de miercuri precedă şi este cea mai apropiată de data de expirare a termenului de trei luni sau, în cazul unei prelungiri a acestuia în conformitate cu articolul 62, de patru luni, cu excepţia cazului în care chestiunea a fost dezbătută în cursul unei perioade de sesiune anterioare.
Întrucât recomandările pentru a doua lectură sunt texte care pot fi asimilate cu o expunere de motive prin care comisia parlamentară îşi justifică atitudinea cu privire la poziţia Consiliului, nu se procedează la vot în cazul acestora.
(2)
A doua lectură se încheie de îndată ce, în termenele şi în conformitate cu dispoziţiile prevăzute la articolul 294 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, Parlamentul aprobă, respinge sau modifică poziţia Consiliului.
Articolul
65
Respingerea poziţiei Consiliului
(1)
Comisia competentă, un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi pot depune, în scris şi în termenul stabilit de Preşedinte, o propunere de respingere a poziţiei Consiliului.
Pentru a fi adoptată, această propunere trebuie să întrunească votul majorităţii membrilor care compun Parlamentul.
Propunerea de respingere a poziţiei Consiliului se supune la vot înainte de orice amendament.
(2)
Votul defavorabil al Parlamentului cu privire la propunerea de respingere nu aduce atingere posibilităţii ca Parlamentul, la recomandarea raportorului, să examineze o nouă propunere de respingere, după votarea amendamentelor şi audierea unei declaraţii a Comisiei, în conformitate cu articolul 66 alineatul (5).
(3)
În cazul în care poziţia Consiliului este respinsă, Preşedintele anunţă în plen încheierea procedurii legislative.
Articolul
66
Amendamente la poziţia Consiliului
(1)
Comisia competentă, un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi pot depune amendamente la poziţia Consiliului, în vederea examinării în plen.
(2)
Amendamentele la poziţia Consiliului sunt admisibile numai în cazul în care sunt în conformitate cu dispoziţiile articolelor 156 şi 157 şi dacă au drept scop:
(a)
restabilirea totală sau parţială a poziţiei adoptate de Parlament în primă lectură, sau
(b)
ajungerea la un compromis între Consiliu şi Parlament, sau
(c)
modificarea elementelor poziţiei Consiliului care nu erau prevăzute de propunerea prezentată în primă lectură sau al căror conţinut era diferit şi care nu reprezintă o modificare semnificativă, în sensul articolului 59, sau
(d)
luarea în considerare a unui fapt sau a unei situaţii juridice noi, apărute după prima lectură.
Decizia Preşedintelui privind admisibilitatea amendamentelor nu poate fi atacată.
(3)
În cazul în care după prima lectură au loc noi alegeri fără să fi fost invocat articolul 59, Preşedintele poate hotărî derogarea de la restricţiile privind admisibilitatea, enunţate la alineatul (2).
(4)
Amendamentele sunt adoptate numai dacă întrunesc majoritatea voturilor membrilor care compun Parlamentul.
(5)
Înainte de votarea amendamentelor, Preşedintele poate solicita Comisiei să-şi facă cunoscută poziţia şi Consiliului să-şi prezinte comentariile.
CAPITOLUL
5
A TREIA LECTURĂ
Concilierea
Articolul
67
Convocarea comitetului de conciliere
În cazul în care Consiliul informează Parlamentul că nu este în măsură să aprobe toate amendamentele acestuia la poziţia Consiliului, Preşedintele convine împreună cu Consiliul asupra unei date şi a unui loc pentru prima reuniune a comitetului de conciliere.
Termenul de şase săptămâni sau, în cazul în care a fost prelungit, de opt săptămâni, prevăzut la articolul 294 alineatul (10) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, curge de la data primei reuniuni a comitetului de conciliere.
Articolul
68
Delegaţia la comitetul de conciliere
(1)
Delegaţia Parlamentului la comitetul de conciliere este formată dintr-un număr de membri egal cu numărul membrilor delegaţiei Consiliului.
(2)
Componenţa politică a delegaţiei corespunde împărţirii Parlamentului pe grupuri politice.
Conferinţa preşedinţilor stabileşte numărul exact de membri ai diferitelor grupuri politice care intră în componenţa delegaţiei.
(3)
Membrii delegaţiei sunt numiţi de grupurile politice pentru fiecare caz de conciliere, de preferinţă dintre membrii comisiilor competente, cu excepţia a trei membri desemnaţi ca membri permanenţi în delegaţiile succesive pentru o perioadă de 12 luni.
Grupurile politice desemnează cei trei membri permanenţi dintre vicepreşedinţi, aceştia reprezentând cel puţin două grupuri politice diferite.
Preşedintele şi raportorul comisiei competente sunt membri ai delegaţiei în fiecare caz.
(4)
Grupurile politice reprezentate în cadrul delegaţiei îşi desemnează membrii supleanţi.
(5)
Grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi care nu sunt reprezentaţi în cadrul delegaţiei pot trimite fiecare câte un reprezentant la orice reuniune internă pregătitoare a delegaţiei.
(6)
Delegaţia este condusă de Preşedinte sau de unul dintre cei trei membri permanenţi.
(7)
Delegaţia hotărăşte cu majoritatea voturilor membrilor care o compun.
Dezbaterile nu sunt publice.
Conferinţa preşedinţilor stabileşte orientările de procedură complementare privind activitatea delegaţiei la comitetul de conciliere.
(8)
Delegaţia comunică Parlamentului rezultatele concilierii.
Stadiul examinării în plen
Articolul
69
Proiectul comun
(1)
În cazul în care comitetul de conciliere a căzut de acord asupra unui proiect comun, punctul se înscrie pe ordinea de zi a unei şedinţe plenare care urmează să aibă loc în termen de şase săptămâni sau, în cazul în care termenul a fost prelungit, în termen de opt săptămâni de la data aprobării proiectului comun de către comitetul de conciliere.
(2)
Preşedintele delegaţiei sau un alt membru desemnat al delegaţiei la comitetul de conciliere face o declaraţie privind proiectul comun, care este însoţit de un raport.
(3)
Nu se pot depune amendamente la proiectul comun.
(4)
Proiectul comun în ansamblu face obiectul unui vot unic.
În cazul în care întruneşte majoritatea voturilor exprimate, proiectul este aprobat.
(5)
În cazul în care nu se ajunge la un acord asupra unui proiect comun în cadrul comitetului de conciliere, preşedintele sau un alt membru desemnat din delegaţia Parlamentului la comitetul de conciliere face o declaraţie.
Declaraţia este urmată de o dezbatere.
CAPITOLUL
6
ÎNCHEIEREA PROCEDURII LEGISLATIVE
Articolul
70
Negocierile interinstituționale din cadrul procedurilor legislative
(1)
Negocierile cu celelalte instituții în scopul ajungerii la un acord în cursul unei proceduri legislative se desfășoară ținând seama de Codul de conduită pentru negocieri în contextul procedurii legislative ordinare
A se vedea anexa XXI.
.
(2)
Înainte de deschiderea unor astfel de negocieri, comisia competentă ar trebui, în principiu, să hotărască cu majoritatea membrilor care o compun și să adopte un mandat și o serie de orientări sau priorități.
(3)
În cazul în care negocierile conduc la un compromis cu Consiliul în urma adoptării raportului respectiv în comisie, aceasta din urmă este, în orice caz, consultată din nou înainte de votul în plen.
Articolul
71
Acordul în primă lectură
În cazul în care, în conformitate cu articolul 294 alineatul (4) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, Consiliul informează Parlamentul că a aprobat poziția acestuia, după finalizarea în conformitate cu articolul 180, Președintele anunță în plen că propunerea este adoptată cu formularea care corespunde poziției Parlamentului.
Articolul
72
Acordul în a doua lectură
În cazul în care nu se adoptă nicio propunere de respingere a poziţiei Consiliului şi niciun amendament la aceasta, în temeiul articolelor 65 şi 66, în termenele stabilite pentru depunerea şi votarea amendamentelor sau a propunerilor de respingere, Preşedintele anunţă în plen adoptarea definitivă a actului propus.
Împreună cu Preşedintele Consiliului, Preşedintele procedează la semnarea actului şi asigură publicarea acestuia în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
, în conformitate cu articolul 74.
Articolul
73
Cerințe privind redactarea actelor legislative
(1)
Actele adoptate în comun de către Parlament şi Consiliu în conformitate cu procedura legislativă ordinară menţionează tipul de act, urmat de numărul de ordine, de data adoptării şi de obiectul acestuia.
(2)
Actele adoptate în comun de Parlament şi Consiliu conţin:
(a)
formula „Parlamentul European şi Consiliul Uniunii Europene”;
(b)
indicarea dispoziţiilor în temeiul cărora actul a fost adoptat, precedate de formula „având în vedere”;
(c)
referirea la propunerile prezentate, precum şi avizele primite şi consultările care au avut loc;
(d)
considerentele actului, începând cu cuvântul „întrucât”;
(e)
o formulă de tipul „adoptă prezentul regulament” sau „adoptă prezenta directivă” sau „adoptă prezenta decizie” sau „decid”, urmată de corpul actului.
(3)
Actele sunt divizate în articole, eventual grupate în capitole şi secţiuni.
(4)
În ultimul articol al unui act se stabileşte data intrării în vigoare în cazul în care aceasta este anterioară sau ulterioară celei de-a douăzecea zi de la data publicării.
(5)
Ultimul articol al unui act este urmat de:
-
formula adecvată, în conformitate cu dispoziţiile pertinente ale tratatelor, în ceea ce priveşte aplicabilitatea acestuia,
-
formula „Adoptat(ă) la ...”, urmată de data adoptării actului,
-
formula „Pentru Parlamentul European, Preşedintele”, „Pentru Consiliu, Preşedintele”, urmată de numele Preşedintelui Parlamentului European şi al Preşedintelui în exerciţiu al Consiliului la momentul adoptării actului.
Articolul
74
Semnarea actelor adoptate
După finalizarea textului adoptat în conformitate cu articolul 180 și după verificarea îndeplinirii tuturor procedurilor, actele adoptate în conformitate cu procedura legislativă ordinară se semnează de Președinte și de Secretarul General și se publică în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
prin grija secretarilor generali ai Parlamentului și Consiliului.
CAPITOLUL
6a
ASPECTE CONSTITUȚIONALE
Articolul
74a
Revizuirea ordinară a tratatelor
(1)
În conformitate cu articolele 41 și 48, comisia competentă poate prezenta Parlamentului un raport conținând propuneri adresate Consiliului în vederea modificării tratatelor.
(2)
Atunci când Parlamentul este consultat în temeiul articolului 48 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, cu privire la o decizie a Consiliului European favorabilă examinării modificărilor tratatelor, chestiunea este trimisă comisiei competente.
Comisia respectivă întocmește un raport, care cuprinde:
–
o propunere de rezoluție care indică dacă Parlamentul aprobă sau respinge decizia propusă și care poate include propuneri destinate Convenției sau Conferinței reprezentanților guvernelor statelor membre;
–
dacă este necesar, o expunere de motive.
(3)
În cazul în care Consiliul European decide să convoace o convenție, reprezentanții Parlamentului sunt desemnați de Parlament la propunerea Conferinței președinților.
Delegația Parlamentului își alege conducătorul și candidații pentru orice grup de coordonare sau birou instituit de convenție.
(4)
În cazul în care Consiliul European solicită aprobarea Parlamentului cu privire la decizia de a nu convoca o convenție pentru examinarea propunerilor de modificare a tratatelor, chestiunea se trimite spre examinare comisiei competente, în conformitate cu articolul 81.
Articolul
74b
Revizuirea simplificată a tratatelor
(1)
În conformitate cu articolele 41 și 48, comisia competentă poate prezenta Parlamentului, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 48 alineatul (6) din Tratatul privind Uniunea Europeană, un raport conținând propuneri adresate Consiliului European referitoare la revizuirea integrală sau parțială a dispozițiilor din partea a treia a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene.
(2)
Atunci când Parlamentul este consultat în temeiul articolului 48 alineatul (6) din Tratatul privind Uniunea Europeană, cu privire la o propunere de decizie a Consiliului European de modificare a dispozițiilor din partea a treia a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene, articolul 74a alineatul (2) se aplică
mutatis mutandis
.
În acest caz, propunerea de rezoluție poate conține propuneri de amendamente referitoare doar la dispozițiile din partea a treia a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene.
Articolul
74c
Tratate de aderare
(1)
Orice cerere a unui stat european de a deveni membru al Uniunii Europene se trimite, spre examinare, comisiei competente.
(2)
La propunerea comisiei competente, a unui grup politic sau a unui număr de cel puțin 40 de deputați, Parlamentul poate decide să invite Consiliul sau Comisia să participe la o dezbatere înainte de începerea negocierilor cu statul solicitant.
(3)
Pe parcursul negocierilor, comisia competentă este informată periodic și complet de către Consiliu și Comisie, în mod confidențial, dacă este necesar, despre stadiul negocierilor.
(4)
În orice stadiu al negocierilor, pe baza unui raport al comisiei competente, Parlamentul poate adopta recomandări solicitând ca acestea să fie luate în considerare înainte de încheierea unui tratat de aderare a unui stat solicitant la Uniunea Europeană.
(5)
La încheierea negocierilor, dar înainte de semnarea oricărui acord, proiectul de acord se prezintă Parlamentului spre aprobare, în conformitate cu articolul 81.
Articolul
74d
Retragerea din Uniune
În cazul în care un stat membru decide să se retragă din Uniune, în conformitate cu articolul 50 din Tratatul privind Uniunea Europeană, chestiunea se trimite spre examinare comisiei competente.
Articolul 74c se aplică
mutatis mutandis
.
Parlamentul hotărăște asupra aprobării unui acord de retragere cu majoritatea voturilor exprimate.
Articolul
74e
Încălcarea principiilor fundamentale de către un stat membru
(1)
Pe baza unui raport specific al comisiei competente, întocmit în temeiul articolelor 41 și 48, Parlamentul poate:
(a)
să supună la vot o propunere motivată prin care invită Consiliul să acționeze în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană;
(b)
să supună la vot o propunere prin care invită Comisia sau statele membre să prezinte o propunere în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană;
(c)
să supună la vot o propunere prin care invită Consiliul să acționeze în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) sau, ulterior, cu articolul 7 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană.
(2)
Orice cerere de aprobare introdusă de Consiliu cu privire la o propunere prezentată în conformitate cu articolul 7 alineatele (1) și (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană, însoțită de observațiile transmise de statul membru în cauză, se comunică Parlamentului și se transmite comisiei competente, în conformitate cu articolul 81.
Parlamentul se pronunță, cu excepția cazurilor urgente și justificate, la propunerea comisiei competente.
(3)
Deciziile prevăzute la alineatele (1) și (2) necesită o majoritate de două treimi din voturile exprimate, constituind majoritatea membrilor care compun Parlamentul.
(4)
Sub rezerva autorizării de către Conferința președinților, comisia competentă poate depune o propunere de rezoluție suplimentară.
O astfel de propunere de rezoluție reflectă opinia Parlamentului cu privire la o încălcare gravă de către un stat membru, precum și cu privire la sancțiunile adecvate și la modificarea sau ridicarea acestora.
(5)
Comisia competentă se asigură că Parlamentul este pe deplin informat și, dacă este necesar, consultat cu privire la toate măsurile adoptate în urma avizului său conform, prezentat în conformitate cu alineatul (3).
Consiliul este invitat să semnaleze orice evoluție a chestiunii.
La propunerea comisiei competente, elaborată cu autorizarea Conferinței președinților, Parlamentul poate adopta recomandări adresate Consiliului.
Articolul
74f
Componența Parlamentului
În timp util înainte de sfârșitul legislaturii parlamentare, pe baza unui raport întocmit de comisia competentă în temeiul articolului 41, Parlamentul poate prezenta o propunere de modificare a componenței sale.
Proiectul de decizie a Consiliului European de stabilire a componenței Parlamentului este examinat în conformitate cu articolul 81.
Articolul
74g
Cooperarea consolidată dintre statele membre
(1)
Președintele trimite comisiei competente, spre examinare, cererile privind instituirea unei cooperări consolidate între statele membre în conformitate cu articolul 20 din Tratatul privind Uniunea Europeană.
Dacă este cazul, se aplică articolele 37, 38, 39, 43, 53-59 și 81 din prezentul regulament.
(2)
Comisia competentă verifică respectarea articolului 20 din Tratatul privind Uniunea Europeană și a articolelor 326-334 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
(3)
Actele ulterioare propuse în cadrul cooperării consolidate, după ce aceasta a fost stabilită, sunt tratate în cadrul Parlamentului în conformitate cu procedurile aplicabile în cazul în care cooperarea consolidată nu se aplică.
Se aplică dispozițiile articolului 43.
CAPITOLUL
7
PROCEDURI BUGETARE
Articolul
75
Cadrul financiar multianual
În cazul în care Consiliul solicită aprobarea Parlamentului cu privire la o propunere de regulament de stabilire a cadrului financiar multianual, chestiunea se trimite spre examinare comisiei competente, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 81.
Parlamentul aprobă propunerea cu majoritatea voturilor membrilor care îl compun.
Articolul
75a
Documente de lucru
(1)
Următoarele documente sunt puse la dispoziția deputaților:
(a)
proiectul de buget prezentat de Comisie;
(b)
expunerea Consiliului privind deliberările sale cu privire la proiectul de buget;
(c)
poziția Consiliului referitoare la proiectul de buget elaborată în conformitate cu articolul 314 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;
(d)
orice proiect de decizie privind douăsprezecimile provizorii elaborat în conformitate cu articolul 315 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
(2)
Aceste documente se trimit comisiei competente.
Orice comisie interesată poate emite un aviz.
(3)
În cazul în care alte comisii doresc să emită avize, Președintele stabilește termenul până la care acestea trebuie să fie comunicate comisiei competente.
Articolul
75b
Examinarea proiectului de buget – prima etapă
(1)
Orice deputat poate prezenta și susține, în condițiile stabilite în continuare, proiecte de amendament la proiectul de buget.
(2)
Pentru a fi admisibile, proiectele de amendament trebuie depuse în scris și semnate de un număr de cel puțin 40 de deputați sau depuse în numele unui grup politic sau al unei comisii, trebuie să indice linia bugetară la care se referă și să asigure respectarea principiului echilibrului între venituri și cheltuieli.
Proiectele de amendament furnizează toate indicațiile utile pentru comentariul privind linia bugetară în cauză.
Toate proiectele de amendament la proiectul de buget trebuie să fie însoțite de o justificare scrisă.
(3)
Președintele stabilește termenul de depunere a proiectelor de amendament.
(4)
Comisia competentă își dă avizul cu privire la textele astfel depuse, înainte de dezbaterea acestora în plen.
Proiectele de amendament care au fost respinse în cadrul comisiei competente se supun la vot în plen numai în cazul în care o comisie sau un număr de cel puțin 40 de deputați solicită în scris acest lucru, într-un termen stabilit de Președinte; acest termen trebuie să fie de cel puțin 24 de ore înainte de începerea votului.
(5)
Proiectele de amendament la estimarea bugetului Parlamentului care sunt asemănătoare cu cele deja respinse de Parlament la întocmirea estimării bugetului se dezbat numai în cazul în care avizul comisiei competente este favorabil.
(6)
Prin derogare de la dispozițiile articolului 55 alineatul (2), Parlamentul se pronunță prin voturi separate și succesive cu privire la:
-
fiecare proiect de amendament;
-
fiecare secțiune a proiectului de buget,
-
o propunere de rezoluție privind proiectul de buget.
Dispozițiile articolului 161 alineatele (4)-(8) sunt, cu toate acestea, aplicabile.
(7)
Articolele, capitolele, titlurile și secțiunile proiectului de buget pentru care nu s-au depus proiecte de amendament se consideră adoptate.
(8)
În vederea adoptării, proiectele de amendament trebuie să întrunească voturile majorității membrilor care compun Parlamentul.
(9)
În cazul în care Parlamentul a modificat proiectul de buget, proiectul de buget astfel modificat se trimite Consiliului și Comisiei însoțit de justificări.
(10)
Procesul-verbal al ședinței în cursul căreia Parlamentul s-a pronunțat cu privire la proiectul de buget se trimite Consiliului și Comisiei.
Articolul
75c
Trilogul financiar
Președintele participă la întâlniri periodice între președinții Parlamentului European, Consiliului și Comisiei, convocate la inițiativa Comisiei, în cadrul procedurilor bugetare prevăzute în partea a șasea titlul II din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Președintele ia toate măsurile necesare pentru a promova consultarea și apropierea pozițiilor instituțiilor, în vederea facilitării punerii în aplicare a procedurilor menționate anterior.
Președintele Parlamentului poate delega această sarcină unui vicepreședinte cu experiență în domeniul bugetar sau președintelui comisiei competente pentru chestiuni bugetare.
Articolul
75d
Concilierea bugetară
(1)
Președintele convoacă comitetul de conciliere în conformitate cu articolul 314 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
(2)
Delegația Parlamentului la reuniunile comitetului de conciliere în cadrul procedurii bugetare este formată dintr-un număr de membri egal cu numărul membrilor delegației Consiliului.
(3)
Membrii delegației sunt numiți de grupurile politice în fiecare an, înainte de votul Parlamentului asupra poziției Consiliului, de preferință dintre membrii comisiei competente pentru chestiuni bugetare și ai celorlalte comisii interesate.
Delegația este condusă de Președintele Parlamentului.
Președintele poate delega acest rol unui vicepreședinte cu experiență în domeniul bugetar sau președintelui comisiei competente pentru chestiuni bugetare.
(4)
Se aplică articolul 68 alineatele (2), (4), (5), (7) și (8).
(5)
În cazul în care comitetul de conciliere ajunge la un acord asupra unui proiect comun, chestiunea se înscrie pe ordinea de zi a unei ședințe a Parlamentului care urmează să aibă loc în termen de 14 zile de la data acordului.
Proiectul comun este pus la dispoziția tuturor deputaților.
Se aplică articolul 69 alineatele (2) și (3).
(6)
Proiectul comun în ansamblu face obiectul unui vot unic.
Votul se efectuează prin apel nominal.
Proiectul comun este considerat adoptat dacă nu este respins de majoritatea membrilor care compun Parlamentul.
(7)
În cazul în care Parlamentul aprobă proiectul comun, iar Consiliul îl respinge, comisia competentă poate depune toate sau unele dintre amendamentele Parlamentului la poziția Consiliului pentru a fi confirmate, în conformitate cu articolul 314 alineatul (7) litera (d) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Votul de confirmare se înscrie pe ordinea de zi a unei ședințe plenare care urmează să aibă loc în termen de 14 zile de la data anunțării de către Consiliu a respingerii proiectului comun.
Amendamentele sunt considerate confirmate dacă sunt aprobate de majoritatea membrilor care compun Parlamentul și cu trei cincimi din totalul voturilor exprimate.
Articolul
75e
Adoptarea definitivă a bugetului
În cazul în care constată că bugetul a fost adoptat în conformitate cu dispozițiile articolului 314 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Președintele anunță în plen adoptarea definitivă a bugetului.
Președintele asigură publicarea acestuia în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
.
Articolul
75f
Regimul douăsprezecimilor provizorii
(1)
Orice decizie adoptată de Consiliu prin care se autorizează cheltuieli care depășesc douăsprezecimea provizorie se trimite spre examinare comisiei competente.
(2)
Comisia competentă poate depune un proiect de decizie de reducere a cheltuielilor menționate la alineatul (1).
Parlamentul hotărăște cu privire la aceasta în termen de 30 de zile de la adoptarea deciziei Consiliului.
(3)
Parlamentul hotărăște cu majoritatea membrilor care îl compun.
Articolul
76
Descărcarea de gestiune a Comisiei pentru execuţia bugetară
Dispoziţiile referitoare la procedurile pentru aplicarea deciziei privind acordarea descărcării de gestiune a Comisiei pentru execuţia bugetară, în conformitate cu dispoziţiile financiare ale Tratatului privind funcţionarea Uniunii Europene şi cu regulamentul financiar, se anexează la prezentul regulament
A se vedea anexa VI.
.
Această anexă se adoptă în conformitate cu articolul 212 alineatul (2).
Articolul
77
Alte proceduri de descărcare de gestiune
Dispoziţiile care reglementează procedura privind acordarea descărcării de gestiune a Comisiei pentru execuţia bugetară se aplică în acelaşi mod procedurii privind descărcarea de gestiune:
-
a Preşedintelui Parlamentului European pentru execuţia bugetului Parlamentului European,
-
a persoanelor răspunzătoare de execuţia bugetelor altor instituţii şi organe ale Uniunii Europene, cum ar fi Consiliul (în calitatea sa de executiv), Curtea de Justiţie a Uniunii Europene, Curtea de Conturi, Comitetul Economic şi Social European şi Comitetul Regiunilor,
-
a Comisiei pentru execuţia bugetului Fondului European de Dezvoltare,
-
a organelor responsabile cu execuţia bugetului entităţilor independente din punct de vedere juridic care efectuează misiuni ale Uniunii, în măsura în care activităţile acestora se desfăşoară în conformitate cu dispoziţiile statutare care impun descărcarea de gestiune din partea Parlamentului European.
Articolul
78
Controlul Parlamentului asupra execuţiei bugetare
(1)
Parlamentul efectuează controlul execuţiei bugetare în curs.
El încredinţează această sarcină comisiilor competente pentru buget şi control bugetar, precum şi altor comisii interesate.
(2)
Parlamentul examinează în fiecare an, înainte de prima lectură a proiectului de buget aferent exerciţiului următor, problemele privind execuţia bugetară în curs, dacă este necesar, pe baza unei propuneri de rezoluţie prezentate de comisia competentă.
CAPITOLUL
8
PROCEDURI BUGETARE INTERNE
Articolul
79
Estimarea bugetului Parlamentului
(1)
Pe baza unui raport pregătit de Secretarul General, Biroul întocmeşte proiectul preliminar de estimare a bugetului Parlamentului.
(2)
Preşedintele transmite acest proiect preliminar comisiei competente care întocmeşte proiectul de estimare a bugetului şi prezintă Parlamentului un raport în acest sens.
(3)
Preşedintele stabileşte un termen pentru depunerea amendamentelor la proiectul de estimare a bugetului.
Comisia competentă îşi dă avizul cu privire la aceste amendamente.
(4)
Parlamentul adoptă estimarea bugetului.
(5)
Preşedintele transmite estimarea bugetului Comisiei şi Consiliului.
(6)
Dispoziţiile anterioare se aplică estimărilor întocmite pentru bugetele rectificative.
Articolul
79a
Procedura care se aplică pentru întocmirea estimării bugetului Parlamentului
(1)
În ceea ce privește bugetul Parlamentului, Biroul și comisia competentă pentru chestiuni bugetare hotărăsc în etape succesive:
(a)
organigrama;
(b)
proiectul preliminar și proiectul de estimare a bugetului.
(2)
Deciziile privind organigrama se adoptă în conformitate cu procedura următoare:
(a)
Biroul stabilește organigrama aferentă fiecărui exercițiu financiar;
(b)
între Birou și comisia competentă pentru chestiuni bugetare se inițiază o procedură de conciliere în cazul în care avizul comisiei diferă de primele decizii ale Biroului;
(c)
la sfârșitul procedurii, decizia finală privind estimarea bugetară a organigramei revine Biroului, în conformitate cu articolul 207 alineatul (3) din prezentul regulament, fără a aduce atingere deciziilor luate în conformitate cu articolul 314 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
(3)
În ceea ce privește estimarea propriu-zisă a bugetului, procedura de întocmire începe de îndată ce Biroul a hotărât definitiv cu privire la organigramă.
Etapele acestei proceduri sunt cele prevăzute la articolul 79 din prezentul regulament.
Se inițiază o procedură de conciliere în cazul în care comisia competentă pentru chestiuni bugetare și Biroul au poziții foarte diferite.
Articolul
80
Competenţele în domeniul angajării şi lichidării cheltuielilor
(1)
Preşedintele procedează la sau determină angajarea şi lichidarea cheltuielilor, în cadrul normelor financiare interne adoptate de Birou, după consultarea comisiei competente.
(2)
Preşedintele transmite comisiei competente proiectul de conturi anuale.
(3)
Pe baza raportului comisiei competente, Parlamentul îşi aprobă conturile şi se pronunţă cu privire la descărcarea de gestiune.
CAPITOLUL
9
PROCEDURA DE APROBARE
Articolul
81
Procedura de aprobare
(1)
În cazul în care este invitat să își dea aprobarea cu privire la un act propus, Parlamentul își adoptă decizia pe baza unei recomandări a comisiei competente pentru adoptarea sau respingerea actului respectiv.
Parlamentul se pronunță ulterior printr-un vot unic cu privire la actul care, în temeiul Tratatului privind Uniunea Europeană sau al Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene, necesită aprobarea sa, fără posibilitatea depunerii vreunui amendament.
Majoritatea necesară pentru adoptarea deciziei de aprobare este cea prevăzută la articolul corespunzător din Tratatul privind Uniunea Europeană sau din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene care constituie temeiul juridic al actului propus.
(2)
Pentru tratatele de aderare, acordurile internaționale și constatarea unei încălcări grave și persistente a principiilor comune de către un stat membru, se aplică articolele 74c, 74e și, respectiv, 90.
Pentru procedura de cooperare consolidată într-un domeniu care se află sub incidența procedurii legislative ordinare, se aplică articolul 74g din prezentul regulament.
(3)
În cazul în care, pentru o propunere de act legislativ sau pentru un acord internațional preconizat, este necesară aprobarea Parlamentului, comisia competentă poate decide, în vederea ajungerii la un rezultat pozitiv în urma procedurii, să prezinte Parlamentului un raport interimar privind propunerea, care conține o propunere de rezoluție cuprinzând recomandările privind modificarea sau punerea în aplicare a actului propus.
CAPITOLUL
10
eliminat
Articolul
82
eliminat
CAPITOLUL
11
ALTE PROCEDURI
Articolul
83
Procedura de emitere a avizului în sensul articolului 140 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene
(1)
În cazul în care este invitat să îşi dea avizul cu privire la recomandările formulate de Consiliu, în conformitate cu articolul 140 alineatul (2) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, după prezentarea acestora de către Consiliu în plen, Parlamentul deliberează pe baza unei propuneri prezentate în scris sau oral de către comisia competentă, pentru adoptarea sau respingerea recomandărilor care fac obiectul consultării.
(2)
Parlamentul votează apoi în bloc aceste recomandări şi nu se pot depune amendamente.
Articolul
84
Proceduri privind dialogul social
(1)
Preşedintele trimite comisiei competente, spre examinare, orice document elaborat de Comisie în conformitate cu articolul 154 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene sau orice acord încheiat de partenerii sociali în conformitate cu articolul 155 alineatul (1) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, precum şi propunerile prezentate de Comisie în conformitate cu articolul 155 alineatul (2) din tratat.
(2)
În cazul în care partenerii sociali informează Comisia cu privire la intenţia lor de a iniţia procedura prevăzută la articolul 155 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, comisia competentă poate elabora un raport privind chestiunea de fond în cauză.
(3)
În cazul în care partenerii sociali au încheiat un acord şi solicită împreună ca acesta să fie pus în aplicare printr-o decizie a Consiliului la propunerea Comisiei, în conformitate cu articolul 155 alineatul (2) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, comisia competentă prezintă o propunere de rezoluţie prin care se recomandă adoptarea sau respingerea solicitării.
Articolul
85
Proceduri privind examinarea acordurilor voluntare
(1)
În cazul în care Comisia informează Parlamentul cu privire la intenţia sa de a examina posibilitatea de a recurge la acorduri voluntare ca alternativă la legiferare, comisia competentă poate întocmi un raport privind chestiunea de fond în cauză, în conformitate cu articolul 48.
(2)
În cazul în care Comisia îşi anunţă intenţia de a încheia un acord voluntar, comisia competentă poate prezenta o propunere de rezoluţie prin care recomandă adoptarea sau respingerea propunerii şi precizează condiţiile care trebuie îndeplinite în vederea adoptării sau respingerii.
Articolul
86
Codificarea
(1)
În cazul în care Parlamentul este sesizat cu o propunere privind codificarea legislaţiei Uniunii, propunerea se trimite comisiei competente pentru chestiuni juridice.
Aceasta o examinează în conformitate cu modalităţile stabilite la nivel interinstituţional
Acordul interinstituţional din 20 decembrie 1994, Metoda de lucru accelerată pentru codificarea oficială a textelor legislative, punctul 4 (JO C 102, 4.4.1996, p.
2).
pentru a se asigura că nu este decât o simplă codificare, şi nu implică nicio modificare de fond.
(2)
Comisia care a fost competentă pentru chestiunile care fac obiectul codificării poate, la cererea sa sau a comisiei competente pentru chestiuni juridice, să fie sesizată pentru un aviz privind oportunitatea codificării.
(3)
Amendamentele la textul propunerii sunt inadmisibile.
Totuşi, la cererea raportorului, preşedintele comisiei competente pentru chestiuni juridice poate supune aprobării acesteia amendamentele referitoare la adaptări tehnice, cu condiţia ca aceste adaptări să fie necesare pentru asigurarea conformităţii propunerii cu normele de codificare şi să nu implice nicio modificare de fond a propunerii.
(4)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiuni juridice consideră că propunerea nu implică nicio modificare de fond a legislaţiei Uniunii, aceasta o supune Parlamentului spre aprobare.
În cazul în care aceasta consideră că propunerea implică o modificare de fond, propune Parlamentului respingerea propunerii.
În ambele cazuri, Parlamentul se exprimă prin vot unic, fără amendamente şi fără dezbatere.
Articolul
87
Reformarea
(1)
În cazul în care Parlamentul este sesizat cu o propunere privind reformarea legislaţiei Uniunii, propunerea se trimite comisiei competente pentru chestiuni juridice şi comisiei competente pentru subiectul în cauză.
(2)
Comisia competentă pentru chestiuni juridice examinează propunerea în conformitate cu modalităţile convenite la nivel interinstituţional
Acordul interinstituţional din 28 noiembrie 2001 privind utilizarea mai structurată a tehnicii de reformare a actelor legislative, punctul 9 (JO C 77, 28.3.2002, p.
1).
pentru a se asigura că aceasta nu implică nicio modificare de fond în afara celor care au fost identificate ca atare.
În cadrul acestei examinări, amendamentele la textul propunerii sunt inadmisibile.
Totuşi, în ceea ce priveşte dispoziţiile care au rămas neschimbate în propunerea de reformare, se aplică articolul 86 alineatul (3) al doilea paragraf.
(3)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiuni juridice consideră că propunerea nu implică nicio modificare de fond în afara celor identificate ca atare, aceasta informează comisia competentă cu privire la acest lucru.
În acest caz, în afara condiţiilor stabilite la articolele 156 şi 157, în cadrul comisiei competente pentru subiectul în cauză sunt admisibile doar amendamentele referitoare la acele părţi din propunere care conţin modificări.
Cu toate acestea, în cazul în care, în conformitate cu punctul 8 din Acordul interinstituțional, comisia competentă intenționează să depună amendamente referitoare la părțile codificate ale propunerii, aceasta notifică imediat intenția sa Consiliului și Comisiei, iar aceasta din urmă informează comisia, înainte de votul în temeiul articolului 54, cu privire la poziția sa privind aceste amendamente și dacă intenționează sau nu să retragă propunerea de reformare.
(4)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiuni juridice consideră că propunerea implică modificări de fond în afara celor care au fost identificate ca atare, aceasta propune Parlamentului respingerea propunerii şi informează comisia competentă pentru subiectul în cauză cu privire la acest lucru.
În acest caz, Preşedintele invită Comisia să-şi retragă propunerea.
În cazul în care Comisia îşi retrage propunerea, Preşedintele constată că procedura a rămas fără obiect şi informează Consiliul cu privire la acest lucru.
În cazul în care Comisia nu îşi retrage propunerea, Parlamentul o retrimite comisiei competente pentru subiectul în cauză, care o examinează în conformitate cu procedura obişnuită.
Articolul
87a
Acte delegate
În cazul în care printr-un act legislativ se deleagă Comisiei competența de a completa sau a modifica anumite elemente neesențiale ale unui act legislativ, comisia competentă:
-
examinează orice proiect de act delegat care este transmis Parlamentului pentru control;
-
poate prezenta Parlamentului, într-o propunere de rezoluție, propuneri adecvate în conformitate cu dispozițiile actului legislativ.
Dispozițiile articolului 88 alineatele (1), (2) şi (3) se aplică
mutatis mutandis
.
Articolul
88
Măsuri de punere în aplicare
(1)
În cazul în care Comisia transmite Parlamentului un proiect de măsuri de punere în aplicare, Preşedintele trimite proiectul de măsuri comisiei competente pentru actul din care derivă măsurile de punere în aplicare.
Atunci când procedura comisiilor asociate a fost aplicată privind actul de bază, comisia competentă invită cealaltă comisie să-şi expună opiniile oral sau în scris.
(2)
Preşedintele comisiei competente stabileşte un termen limită pentru a permite deputaţilor să propună comisiei să aducă obiecţii la proiectul de măsuri.
În cazul în care consideră oportun, comisia poate hotărî numirea unui raportor dintre membrii săi sau membrii supleanţi permanenţi.
În cazul în care comisia aduce obiecţii la proiectul de măsuri, aceasta depune o propunere de rezoluţie prin care se opune adoptării proiectului de măsuri care poate, de asemenea, indica modificările care ar trebui aduse proiectului de măsuri.
În cazul în care, în cadrul termenului limită calculat de la data primirii proiectului de măsuri, Parlamentul adoptă o astfel de rezoluţie, Preşedintele solicită Comisiei retragerea sau modificarea proiectului de măsuri sau prezentarea unei propuneri în cadrul procedurii legislative adecvate.
(3)
În cazul în care nu a existat o perioadă de sesiune înainte de expirarea termenului, dreptul de reacţie se consideră delegat comisiei competente.
Această reacţie se prezintă sub forma unei scrisori a preşedintelui comisiei care este transmisă comisarului competent şi notificată tuturor deputaţilor în Parlament.
(4)
În cazul în care măsurile de punere în aplicare preconizate de Comisie intră sub incidenţa procedurii de reglementare cu control, alineatul (3) nu se aplică, iar la alineatele (1) şi (2) se adaugă următoarele:
(a)
termenul pentru control începe să curgă din momentul în care proiectul de măsuri a fost prezentat Parlamentului în toate limbile oficiale.
Atunci când se aplică termene mai scurte [articolul 5a alineatul (5) litera (b) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei] sau în situații de urgență [articolul 5a alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE], cu excepţia cazului în care președintele comisiei competente ridică obiecții, termenul pentru control începe să curgă de la data primirii de către Parlament a proiectului final al măsurilor de punere în aplicare în versiunile lingvistice în care a fost prezentat membrilor comitetului instituit în conformitate cu Decizia 1999/468/CE.
În acest caz, articolul 146 nu se aplică;
(b)
Parlamentul, hotărând cu majoritatea membrilor care îl compun, se poate opune adoptării proiectului de măsuri, justificându-şi opoziţia prin indicarea faptului că proiectul de măsuri depăşeşte competenţele de punere în aplicare prevăzute de instrumentul de bază, nu este compatibil cu obiectivul sau conţinutul instrumentului de bază sau nu respectă principiile subsidiarităţii sau proporţionalităţii;
(c)
dacă proiectul de măsuri se întemeiază pe articolul 5a alineatul (5) sau alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE, care prevede termene mai scurte în care Parlamentul se poate opune, preşedintele comisiei competente poate prezenta o propunere de rezoluţie prin care se opune adoptării proiectului de măsuri, în cazul în care comisia nu a putut să se întrunească în timpul avut la dispoziţie.
TITLUL
IIa
RELAȚII EXTERNE
CAPITOLUL
12
ACORDURI INTERNAŢIONALE
Articolul
89
eliminat
Articolul
90
Acorduri internaţionale
(1)
În cazul în care se intenționează deschiderea negocierilor privind încheierea, reînnoirea sau modificarea unui acord internațional, comisia competentă poate decide să redacteze un raport sau să monitorizeze în alt fel procedura și să informeze Conferința președinților de comisie cu privire la respectiva decizie.
Atunci când este cazul, poate fi solicitat avizul altor comisii, în conformitate cu articolul 49 alineatul (1).
După caz, se aplică articolul 188 alineatul (2), articolul 50 sau articolul 51.
Președinții și raportorii comisiei competente și ai comisiilor asociate adoptă împreună măsuri adecvate pentru a garanta că Parlamentului i se furnizează imediat și în mod regulat informații complete, în mod confidențial, dacă este necesar, în toate stadiile de negociere și încheiere a acordurilor internaționale, inclusiv proiectele și textele adoptate definitiv ale directivelor de negociere, precum și informațiile menționate la alineatul (3),
–
de către Comisie, în conformitate cu obligațiile acesteia în temeiul Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene și cu angajamentele sale în temeiul Acordului-cadru privind relațiile dintre Parlamentul European și Comisia Europeană, și
–
de către Consiliu, în conformitate cu obligațiile acestuia în temeiul Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene.
(2)
La propunerea comisiei competente, a unui grup politic sau a unui număr de cel puţin 40 de deputaţi, Parlamentul poate solicita Consiliului să nu autorizeze deschiderea negocierilor înainte ca Parlamentul să se pronunţe, pe baza unui raport al comisiei competente, asupra mandatului de negociere.
(3)
În momentul în care se intenţionează deschiderea negocierilor, comisia competentă solicită Comisiei informaţii cu privire la temeiul juridic avut în vedere pentru încheierea acordului internaţional de tipul prevăzut la alineatul (1).
Comisia competentă verifică, în conformitate cu articolul 37, temeiul juridic ales.
În cazul în care Comisia nu precizează niciun temei juridic sau dacă validitatea temeiului este pusă la îndoială, se aplică dispoziţiile articolului 37.
(4)
În orice moment al negocierilor, pe baza unui raport al comisiei competente şi după examinarea oricărei propuneri relevante depuse în conformitate cu articolul 121, Parlamentul poate adopta recomandări, solicitând ca acestea să fie luate în considerare înainte de încheierea acordului internaţional examinat.
(5)
La încheierea negocierilor, dar înainte de semnarea oricărui acord, proiectul de acord se prezintă Parlamentului pentru aprobare.
Pentru procedura de aprobare se aplică articolul 81.
(6)
Înainte de votul privind aprobarea, comisia competentă, un grup politic sau cel puțin o zecime dintre deputați pot propune ca Parlamentul să solicite avizul Curții de Justiție cu privire la compatibilitatea acordului internațional cu tratatele.
Dacă Parlamentul aprobă propunerea, votul privind aprobarea se amână până la emiterea avizului Curții.
(7)
Parlamentul îşi dă avizul sau aprobarea cu privire la încheierea, reînnoirea sau modificarea unui acord internaţional sau a unui protocol financiar încheiat de Uniunea Europeană, pronunţându-se prin vot unic cu majoritatea voturilor exprimate.
Nu sunt admisibile amendamente la textul acordului sau protocolului.
(8)
În cazul în care avizul Parlamentului este negativ, Preşedintele solicită Consiliului să nu încheie acordul.
(9)
În cazul în care Parlamentul nu îşi dă aprobarea cu privire la un acord internaţional, Preşedintele informează Consiliul că acordul în cauză nu poate fi încheiat.
Articolul
91
Proceduri întemeiate pe articolul 218 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene în caz de aplicare provizorie sau de suspendare a acordurilor internaţionale sau de stabilire a poziţiei Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord internaţional
În cazul în care Comisia, în conformitate cu obligațiile ce îi revin în temeiul Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene și în temeiul Acordului-cadru privind relațiile dintre Parlamentul European și Comisia Europeană, informează Parlamentul și Consiliul cu privire la intenția sa de a propune aplicarea provizorie sau suspendarea unui acord internațional, se face o declarație și se organizează o dezbatere în plen.
Parlamentul poate formula recomandări în conformitate cu articolul 90 sau cu articolul 97.
Se aplică aceeași procedură atunci când Comisia informează Parlamentul cu privire la o propunere referitoare la pozițiile ce urmează a fi adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord internațional.
CAPITOLUL
13
REPREZENTAREA EXTERNĂ A UNIUNII ŞI POLITICA EXTERNĂ ŞI DE SECURITATE COMUNĂ
Articolul
92
eliminat
Articolul
93
Reprezentanți speciali
(1)
În cazul în care Consiliul are intenţia de a numi un reprezentant special în temeiul articolului 33 din Tratatul privind Uniunea Europeană, Preşedintele, la cererea comisiei competente, invită Consiliul să facă o declaraţie şi să răspundă la întrebările privind mandatul, obiectivele şi celelalte aspecte pertinente ale misiunii şi rolului pe care trebuie să îl îndeplinească un reprezentant special.
(2)
După numire, dar înainte de a-şi prelua funcţia, reprezentantul special poate fi invitat să facă o declaraţie în faţa comisiei competente şi să răspundă la întrebările acesteia.
(3)
În termen de trei luni de la această audiere, comisia competentă poate propune, în conformitate cu articolul 121, o recomandare care se referă direct la declaraţia reprezentantului special şi la răspunsurile sale.
(4)
Reprezentantul special este invitat să informeze Parlamentul la intervale regulate cu privire la executarea practică a mandatului său.
(5)
Un reprezentant special numit de Consiliu cu un mandat referitor la chestiuni politice speciale poate fi invitat de către Parlament sau poate solicita să fie invitat pentru a face o declarație în fața comisiei competente.
Articolul
94
eliminat
Articolul
95
Reprezentarea internaţională
(1)
În cazul numirii unui şef al unei delegaţii externe a Uniunii, candidatul poate fi invitat să se prezinte în faţa organului competent al Parlamentului pentru a face o declaraţie şi a răspunde la întrebări.
(2)
În termen de trei luni de la data audierii prevăzute la alineatul (1), comisia competentă poate adopta o rezoluţie sau emite o recomandare care se referă direct la declaraţia şi răspunsurile la întrebări.
Articolul
96
Consultarea şi informarea Parlamentului în cadrul politicii externe şi de securitate comune
(1)
În cazul în care Parlamentul este consultat în conformitate cu 36 din Tratatul privind Uniunea Europeană, chestiunea este trimisă comisiei competente, care poate prezenta recomandări în conformitate cu articolul 97 din prezentul regulament.
(2)
Comisiile în cauză fac tot posibilul pentru ca Vicepreședintele Comisiei/ Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate să le furnizeze periodic și în timp util informații cu privire la evoluția și punerea în aplicare a politicii externe și de securitate comune a Uniunii, cu privire la costul prevăzut, de fiecare dată când se adoptă, în domeniul acestei politici, o decizie cu implicații financiare, precum și cu privire la toate celelalte aspecte financiare privind derularea acțiunilor din domeniul acestei politici.
În mod excepțional, la cererea Vicepreședintelui/Înaltului Reprezentant, o comisie poate organiza dezbateri cu ușile închise.
(3)
De două ori pe an are loc o dezbatere cu privire la documentul consultativ elaborat de Vicepreședinte/Înaltul Reprezentant, în care sunt prezentate principalele aspecte și orientările fundamentale ale politicii externe și de securitate comune, inclusiv politica comună de securitate și apărare și implicațiile financiare ale acestora pentru bugetul Uniunii.
Se aplică procedurile prevăzute la articolul 110.
(A se vedea de asemenea interpretarea de la articolul 121.)
(4)
Vicepreședintele/Înaltul Reprezentant este invitat la fiecare dezbatere în plen privind aspectele de politică externă, de securitate și de apărare.
Articolul
97
Recomandări în cadrul politicii externe şi de securitate comune
(1)
După autorizarea de către Conferinţa preşedinţilor sau ca urmare a unei propuneri în sensul articolului 121, comisia competentă în domeniul politicii externe şi de securitate comune poate formula recomandări adresate Consiliului în cadrul domeniului său de competenţă.
(2)
În caz de urgenţă, autorizarea prevăzută la alineatul (1) poate fi acordată de către Preşedinte, care poate autoriza şi întrunirea de urgenţă a comisiei în cauză.
(3)
În cadrul procesului de adoptare a recomandărilor, care trebuie supuse la vot sub formă de text scris, nu se aplică dispoziţiile articolului 146 şi pot fi prezentate amendamente orale.
Neaplicarea articolului 146 este posibilă numai în comisie şi în caz de urgenţă.
Nu se admit derogări de la dispoziţiile articolului 146 nici în reuniunile comisiei care nu sunt declarate urgente, nici în plen.
Dispoziţia de autorizare a prezentării de amendamente orale înseamnă că deputaţii nu se pot opune supunerii la vot a amendamentelor orale în comisie.
(4)
Recomandările astfel formulate se înscriu pe ordinea de zi a perioadei de sesiune imediat următoare prezentării acestora.
În caz de urgenţă hotărâtă de Preşedinte, recomandările se pot înscrie pe ordinea de zi a perioadei de sesiune în curs.
Recomandările sunt considerate adoptate, cu excepţia cazului în care un număr de cel puţin 40 de deputaţi s-au opus, în scris, înainte de începerea perioadei de sesiune, caz în care recomandările comisiei sunt înscrise pentru dezbatere şi vot pe ordinea de zi a perioadei de sesiune menţionate.
Pot depune amendamente un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi.
Articolul
98
Încălcarea drepturilor omului
În fiecare perioadă de sesiune, fiecare comisie competentă poate depune, fără a solicita autorizarea, o propunere de rezoluţie privind cazuri de încălcare a drepturilor omului în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 97 alineatul (4).
CAPITOLUL
14
eliminat
Articolul
99
eliminat
Articolul
100
eliminat
Articolul
101
eliminat
CAPITOLUL
15
eliminat
Articolul
102
eliminat
TITLUL
III
TRANSPARENŢA LUCRĂRILOR
Articolul
103
Transparenţa activităţilor Parlamentului
(1)
Parlamentul asigură o transparenţă maximă a activităţilor sale, în conformitate cu dispoziţiile articolului 1 al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană, ale articolului 15 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene şi ale articolului 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
(2)
Dezbaterile Parlamentului sunt publice.
(3)
Reuniunile comisiilor Parlamentului sunt, în mod normal, publice.
Cu toate acestea, comisiile pot decide, cel târziu la momentul adoptării ordinii de zi a reuniunii respective, să împartă ordinea de zi a unei reuniuni în puncte la care accesul publicului este permis şi în puncte la care accesul acestuia nu este permis.
Cu toate acestea, în cazul în care o reuniune are loc cu uşile închise, comisia poate permite accesul public la documentele şi la procesul-verbal al reuniunii, sub rezerva articolului 4 alineatele (1)-(4) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului.
În caz de încălcare a normelor în materie de confidenţialitate, se aplică articolul 153.
(4)
Examinarea de către comisia competentă, în conformitate cu articolul 7, a cererilor cu privire la procedurile privind imunitatea, se desfăşoară întotdeauna cu uşile închise.
Articolul
104
Accesul public la documente
(1)
Orice cetăţean al Uniunii şi orice persoană fizică sau juridică având reşedinţa sau sediul într-un stat membru are drept de acces la documentele Parlamentului, în conformitate cu articolul 15 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, sub rezerva principiilor, condiţiilor şi limitelor definite de Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului şi în conformitate cu dispoziţiile specifice conţinute în prezentul regulament.
Accesul la documentele Parlamentului este, în măsura posibilului, acordat în mod similar şi altor persoane fizice sau juridice.
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 se publică în scop informativ în acelaşi mod ca şi Regulamentul de procedură al Parlamentului.
(2)
În scopul accesului la documente, se înţelege prin document al Parlamentului orice conţinut în sensul articolului 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001, întocmit sau primit de titularii unui mandat din partea Parlamentului în sensul titlului 1 capitolul 2 din prezentul regulament, de organele Parlamentului, de comisiile şi delegaţiile interparlamentare, precum şi de Secretariatul Parlamentului.
Documentele întocmite de deputaţi sau grupuri politice sunt documente ale Parlamentului în sensul accesului la documente, în cazul în care sunt depuse în conformitate cu prezentul regulament.
Biroul stabileşte normele care garantează înregistrarea tuturor documentelor Parlamentului.
(3)
Parlamentul ţine un registru al documentelor Parlamentului.
Documentele legislative și anumite alte categorii de documente sunt, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr.
1049/2001, direct accesibile prin intermediul registrului Parlamentului.
Trimiterile la alte documente ale Parlamentului sunt, în măsura posibilului, menționate în registru.
Categoriile de documente direct accesibile sunt enumerate într-o listă adoptată de Birou și publicată pe site-ul internet al Parlamentului.
Această listă nu limitează dreptul de acces la documentele care nu se înscriu în categoriile enumerate şi care sunt disponibile pe bază de cerere scrisă.
Biroul poate adopta dispoziţii de reglementare a modalităţilor de acces, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr.
1049/2001, care sunt publicate în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
.
(4)
Biroul desemnează autorităţile responsabile cu soluţionarea cererilor iniţiale [articolul 7 din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001] şi adoptă deciziile privind cererile de confirmare (articolul 8 din regulamentul menţionat) şi cererile de acces la documentele sensibile (articolul 9 din regulamentul menţionat).
(5)
Conferinţa preşedinţilor numeşte reprezentanţii Parlamentului în comisia interinstituţională creată în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001.
(6)
Unul dintre vicepreşedinţi este răspunzător de supravegherea soluţionării cererilor de acces la documente.
(7)
Comisia competentă a Parlamentului elaborează, pe baza informaţiilor furnizate de Birou şi alte surse, raportul anual prevăzut la articolul 17 din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001, pe care îl prezintă în plen.
De asemenea, comisia competentă examinează şi evaluează rapoartele adoptate de celelalte instituţii şi agenţii în conformitate cu articolul 17 din regulamentul menţionat.
TITLUL
IV
RELAŢIILE CU CELELALTE INSTITUŢII ŞI ORGANE
CAPITOLUL
1
NUMIRI
Articolul
105
Alegerea Preşedintelui Comisiei
(1)
După ce Consiliul European a propus un candidat la funcţia de președinte al Comisiei, candidatul este invitat de Președinte să facă o declarație și să-și prezinte orientările politice în fața Parlamentului.
Această declarație este urmată de o dezbatere.
Consiliul European este invitat să participe la dezbatere.
(2)
Parlamentul alege Președintele Comisiei cu majoritatea membrilor care îl compun.
Votul este secret.
(3)
În cazul în care candidatul este ales, Președintele informează Consiliul cu privire la aceasta, invitându-l să propună, de comun acord cu președintele ales, candidații pentru diferitele posturi de comisari.
(4)
În cazul în care candidatul nu întruneşte majoritatea necesară, Președintele invită Consiliul European să propună, în termen de o lună, un nou candidat, care este ales în conformitate cu aceeași procedură.
Articolul
106
Alegerea Comisiei
(1)
Preşedintele, după consultarea Preşedintelui ales al Comisiei, invită candidaţii propuşi de Preşedintele ales al Comisiei şi de Consiliu pentru diferitele posturi de comisar să se prezinte în faţa diferitelor comisii parlamentare, în funcţie de domeniul lor probabil de activitate.
Aceste audieri sunt publice.
(2)
Comisarul desemnat este invitat de comisia sau de comisiile competente să facă o declarație și să răspundă la întrebări.
Audierile sunt organizate într-un mod care să permită comisarilor desemnați să divulge Parlamentului toate informațiile relevante.
Dispozițiile privind organizarea audierilor sunt stabilite într-o anexă la Regulamentul de procedură
A se vedea anexa XVII.
.
(3)
Preşedintele ales prezintă colegiul comisarilor şi programul acestuia în cursul unei şedinţe a Parlamentului la care sunt invitaţi toţi membrii Consiliului.
Această prezentare este urmată de o dezbatere.
(4)
La încheierea dezbaterii, orice grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi poate depune o propunere de rezoluţie.
Se aplică articolul 110 alineatele (3), (4) şi (5).
După votarea propunerii de rezoluţie, Parlamentul alege sau respinge Comisia cu majoritatea voturilor exprimate.
Se votează prin apel nominal.
Parlamentul poate amâna votul până la următoarea şedinţă.
(5)
Preşedintele informează Consiliul cu privire la alegerea sau respingerea Comisiei.
(6)
În cazul unei modificări substanțiale de portofoliu în cursul mandatului Comisiei, al ocupării unui loc vacant sau al numirii unui nou comisar ca urmare a aderării unui nou stat membru, comisarii în cauză sunt invitați să se prezinte în fața comisiilor responsabile de domeniile de competență respective, în conformitate cu alineatul (2).
Articolul
107
Moţiunea de cenzură împotriva Comisiei
(1)
O zecime dintre membrii care compun Parlamentul poate depune la Preşedintele Parlamentului o moţiune de cenzură împotriva Comisiei.
(2)
Moţiunea de cenzură trebuie să poarte menţiunea „moţiune de cenzură” şi să fie motivată.
Aceasta se transmite Comisiei.
(3)
Preşedintele anunţă deputaţilor depunerea unei moţiuni de cenzură de îndată ce o primeşte.
(4)
Dezbaterea moţiunii are loc la cel puţin douăzeci şi patru de ore după anunţarea deputaţilor cu privire la depunerea unei moţiuni de cenzură.
(5)
Votarea moţiunii de cenzură se face prin apel nominal, la cel puţin 48 de ore după începerea dezbaterii.
(6)
Dezbaterea şi votul au loc cel târziu în timpul perioadei de sesiune care urmează depunerii moţiunii.
(7)
Moţiunea de cenzură se adoptă cu o majoritate de două treimi din totalul voturilor exprimate, reprezentând majoritatea membrilor care compun Parlamentul.
Rezultatul votului este notificat Preşedintelui Consiliului şi Preşedintelui Comisiei.
Articolul
107a
Numirea judecătorilor și avocaților generali ai Curții de Justiție a Uniunii Europene
La propunerea comisiei competente, Parlamentul desemnează o persoană pentru comitetul format din șapte persoane însărcinat să controleze capacitatea candidaților de a exercita funcțiile de judecător și avocat general în cadrul Curții de Justiție şi în cadrul Tribunalului.
Articolul
108
Numirea membrilor Curţii de Conturi
(1)
Personalităţile desemnate ca membri ai Curţii de Conturi sunt invitate să facă o declaraţie în faţa comisiei competente şi să răspundă la întrebările adresate de membri.
Comisia votează separat asupra fiecărei candidaturi prin vot secret.
(2)
Comisia competentă face o recomandare Parlamentului cu privire la numirea candidaţilor propuşi sub forma unui raport care cuprinde o propunere de decizie distinctă pentru fiecare candidat.
(3)
Votul în plen are loc în termen de două luni de la primirea candidaturilor, cu excepţia cazului în care, la cererea comisiei competente, a unui grup politic sau a unui număr de cel puţin 40 de deputaţi, Parlamentul ia o altă decizie.
Parlamentul votează separat asupra fiecărei candidaturi, prin vot secret, şi se pronunţă cu majoritatea voturilor exprimate.
(4)
În cazul în care Parlamentul emite un aviz negativ cu privire la o candidatură individuală, Preşedintele solicită Consiliului să retragă această candidatură şi să prezinte Parlamentului o nouă candidatură.
Articolul
109
Numirea membrilor Comitetului Director al Băncii Centrale Europene
(1)
Candidatul propus pentru preşedinţia Băncii Centrale Europene este invitat să facă o declaraţie în faţa comisiei parlamentare competente şi să răspundă la întrebările adresate de membri.
(2)
Comisia competentă face o recomandare Parlamentului privind aprobarea sau respingerea candidaturii propuse.
(3)
Votul are loc în termen de două luni de la primirea propunerii, cu excepţia cazului în care, la cererea comisiei competente, a unui grup politic sau a unui număr de cel puţin 40 de deputaţi, Parlamentul ia o altă decizie.
(4)
În cazul în care Parlamentul emite un aviz negativ, Preşedintele solicită Consiliului să retragă această propunere şi să prezinte o nouă propunere Parlamentului.
(5)
Aceeaşi procedură se aplică în cazul candidaţilor propuşi pentru posturile de vicepreşedinte şi de membri ai Comitetului Director al Băncii Centrale Europene.
CAPITOLUL
2
DECLARAŢII
Articolul
110
Declaraţiile Comisiei, ale Consiliului şi ale Consiliului European
(1)
Membrii Comisiei, ai Consiliului și ai Consiliului European pot solicita Președintelui Parlamentului, în orice moment, să le fie dat cuvântul pentru a prezenta o declarație.
Președintele Consiliului European face o declarație după fiecare reuniune a acestuia.
Președintele Parlamentului hotărăște când poate fi prezentată declarația și dacă aceasta poate fi urmată de o dezbatere aprofundată sau de 30 de minute de întrebări scurte și precise din partea deputaților.
(2)
În cazul în care se înscrie pe ordinea de zi o declaraţie urmată de o dezbatere, Parlamentul hotărăşte dacă dezbaterea se încheie sau nu printr-o rezoluţie.
Acest lucru nu este posibil în cazul în care un raport privind acelaşi subiect este prevăzut pentru perioada de sesiune în curs sau următoarea, cu excepţia cazului în care Preşedintele formulează, din motive excepţionale, alte propuneri.
În cazul în care Parlamentul hotărăşte încheierea unei dezbateri printr-o rezoluţie, o comisie, un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi pot depune o propunere de rezoluţie.
(3)
Propunerile de rezoluţie sunt supuse la vot în aceeaşi zi.
Preşedintele hotărăşte eventualele excepţii de la această regulă.
Se admit explicaţii ale votului.
(4)
O propunere comună de rezoluţie înlocuieşte propunerile depuse anterior de semnatari, dar nu şi pe acelea depuse de alte comisii, grupuri politice sau de alţi deputaţi.
(5)
După adoptarea unei propuneri de rezoluţie, nicio altă propunere nu se supune la vot, cu excepţia cazului în care Preşedintele, în mod excepţional, decide altfel.
Articolul
111
Explicarea deciziilor Comisiei
După consultarea Conferinţei preşedinţilor, Preşedintele Parlamentului poate invita Preşedintele Comisiei, comisarul responsabil cu relaţiile cu Parlamentul sau, în urma unui acord, un alt membru al Comisiei să prezinte o declaraţie în faţa Parlamentului după fiecare reuniune a Comisiei, pentru a expune principalele decizii adoptate.
Declaraţia este urmată de o dezbatere cu o durată de cel puţin treizeci de minute, în cursul căreia deputaţii pot adresa întrebări scurte şi precise.
Articolul
112
Declaraţiile Curţii de Conturi
(1)
Preşedintele Curţii de Conturi poate fi invitat, în cadrul procedurii de descărcare de gestiune sau în cadrul activităţilor de control bugetar ale Parlamentului, să ia cuvântul pentru a prezenta observaţiile conţinute în raportul anual, în rapoartele speciale sau în avizele Curţii, precum şi pentru a explica programul de activitate al Curţii.
(2)
Parlamentul poate hotărî să procedeze, cu participarea Comisiei şi a Consiliului, la o dezbatere separată privind orice chestiune ridicată de astfel de declaraţii, în special în cazul semnalării unor nereguli în gestiunea financiară.
Articolul
113
Declaraţiile Băncii Centrale Europene
(1)
Preşedintele Băncii Centrale Europene prezintă Parlamentului raportul anual al Băncii privind activităţile Sistemului European al Băncilor Centrale şi politica monetară pentru anul precedent şi anul în curs.
(2)
Această prezentare este urmată de o dezbatere generală.
(3)
Preşedintele Băncii Centrale Europene este invitat să participe la reuniunile comisiei competente cel puţin de patru ori pe an pentru a prezenta o declaraţie şi a răspunde la întrebări.
(4)
La cererea lor sau la cererea Parlamentului, Preşedintele, vicepreşedintele sau alţi membri ai Comitetului Director al Băncii Centrale Europene sunt invitaţi să participe la alte reuniuni.
(5)
Stenogramele lucrărilor prevăzute la alineatele (3) şi (4) se redactează în limbile oficiale.
Articolul
114
Recomandarea privind orientările generale ale politicilor economice
(1)
Recomandarea Comisiei privind orientările generale ale politicilor economice ale statelor membre şi ale Uniunii este prezentată comisiei competente care, la rândul ei, prezintă un raport în plen.
(2)
Consiliul este invitat să informeze Parlamentul cu privire la conţinutul recomandării şi la poziţia adoptată de Consiliul European.
CAPITOLUL
3
ÎNTREBĂRI PARLAMENTARE
Articolul
115
Întrebări cu solicitare de răspuns oral urmat de dezbateri
(1)
O comisie, un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi pot adresa întrebări Consiliului sau Comisiei şi pot solicita ca întrebările să fie înscrise pe ordinea de zi a Parlamentului.
Întrebările sunt prezentate în scris Preşedintelui, care le trimite de îndată Conferinţei preşedinţilor.
Conferinţa preşedinţilor hotărăşte dacă şi în ce ordine se înscriu întrebările pe ordinea de zi.
Întrebările care nu sunt înscrise pe ordinea de zi a Parlamentului în termen de trei luni de la data depunerii lor devin caduce.
(2)
Întrebările adresate Comisiei trebuie transmise instituţiei vizate cu cel puţin o săptămână înainte, iar întrebările adresate Consiliului cu cel puţin trei săptămâni înainte de şedinţa pe a cărei ordine de zi sunt înscrise.
(3)
Întrebările care se referă la domeniile prevăzute la articolul 42 din Tratatul privind Uniunea Europeană nu trebuie să respecte termenul prevăzut la alineatul (2) din prezentul articol.
Consiliul este obligat să răspundă la aceste întrebări într-un termen adecvat, astfel încât Parlamentul să poată fi informat corespunzător.
(4)
Unul dintre autorii întrebării are la dispoziţie cinci minute pentru a o dezvolta.
Răspunsul este dat de un membru al instituţiei în cauză.
Autorul întrebării are dreptul să folosească întregul timp afectat luării de cuvânt, menţionat mai sus.
(5)
Articolul 110 alineatele (2)-(5) se aplică
mutatis mutandis
.
Articolul
116
Timpul afectat întrebărilor
(1)
În fiecare perioadă de sesiune este inclus un timp afectat întrebărilor adresate Consiliului şi Comisiei, în momente pe care Parlamentul le fixează la propunerea Conferinţei preşedinţilor.
(2)
În cursul perioadei de sesiune, fiecare deputat poate adresa o singură întrebare Consiliului şi o singură întrebare Comisiei.
(3)
Întrebările sunt prezentate în scris Preşedintelui, care hotărăşte cu privire la admisibilitatea lor şi la ordinea în care urmează a fi adresate.
Această decizie se notifică de îndată autorilor întrebărilor.
(4)
Procedura care trebuie urmată pentru organizarea timpului afectat întrebărilor face obiectul unor orientări stabilite într-o anexă la prezentul regulament
A se vedea anexa II.
.
(5)
În conformitate cu orientările definite de Conferința președinților, se pot prevedea perioade specifice pentru timpul afectat întrebărilor adresate Președintelui Comisiei, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și Președintelui Eurogrupului.
Articolul
117
Întrebări cu solicitare de răspuns scris
(1)
Orice deputat poate adresa Președintelui Consiliului European, Consiliului, Comisiei sau Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate întrebări cu solicitare de răspuns scris, în conformitate cu orientările stabilite într-o anexă la prezentul regulament
A se vedea anexa III.
.
Responsabilitatea pentru conținutul întrebărilor revine în totalitate autorilor acestora.
(2)
Întrebările sunt prezentate în scris Președintelui, care le comunică destinatarilor.
În cazul în care există îndoieli privind admisibilitatea unei întrebări, decizia aparține Președintelui.
Decizia sa este comunicată autorului întrebării.
(3)
În cazul în care nu s-a putut răspunde la o întrebare în termenul stabilit, aceasta se înscrie, la cererea autorului, pe ordinea de zi a următoarei reuniuni a comisiei competente.
Articolul 116 se aplică
mutatis
mutandis
.
(4)
La întrebările care necesită un răspuns imediat, dar în cazul cărora nu este necesară o cercetare aprofundată (întrebări prioritare), trebuie să se răspundă în termen de trei săptămâni de la transmiterea acestora destinatarilor.
Orice deputat poate adresa o întrebare prioritară o dată pe lună .
La celelalte întrebări (întrebări fără caracter prioritar) trebuie să se răspundă în termen de şase săptămâni de la transmiterea acestora destinatarilor.
Deputaţii precizează tipul de întrebare.
Decizia în acest domeniu aparţine Preşedintelui.
(5)
Întrebările se publică, însoţite de răspuns, în
Jurnalul
Oficial
a
l
Uniuni
i
Europene
.
Articolul
118
Întrebări cu solicitare de răspuns scris adresate Băncii Centrale Europene
(1)
Orice deputat poate adresa întrebări cu solicitare de răspuns scris Băncii Centrale Europene, în conformitate cu orientările stabilite într-o anexă la prezentul regulament
A se vedea anexa III.
.
(2)
Întrebările de acest tip sunt prezentate în scris preşedintelui comisiei competente care le comunică Băncii Centrale Europene.
(3)
Întrebările şi răspunsurile care le însoţesc se publică în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
.
(4)
În cazul în care o întrebare nu a primit răspuns în termenul stabilit, aceasta se înscrie, la cererea autorului, pe ordinea de zi a următoarei reuniuni a comisiei competente cu Preşedintele Băncii Centrale Europene.
CAPITOLUL
4
RAPOARTE ALE ALTOR INSTITUŢII
Articolul
119
Rapoarte anuale şi alte rapoarte ale altor instituţii
(1)
Rapoartele anuale şi celelalte rapoarte ale altor instituţii pentru care tratatele prevăd consultarea Parlamentului sau pentru care alte dispoziţii juridice prevăd avizul acestuia fac obiectul unui raport prezentat în plen.
(2)
Rapoartele anuale şi celelalte rapoarte ale altor instituţii care nu intră sub incidenţa alineatului (1) se trimit comisiei competente care poate propune elaborarea unui raport în conformitate cu articolul 48.
CAPITOLUL
5
REZOLUŢII ŞI RECOMANDĂRI
Articolul
120
Propuneri de rezoluţie
(1)
Orice deputat poate depune o propunere de rezoluţie privind un subiect care se înscrie în activităţile Uniunii Europene.
Propunerea nu poate depăşi 200 de cuvinte.
(2)
Comisia competentă hotărăşte procedura.
Comisia competentă poate ataşa propunerea de rezoluţie altor propuneri de rezoluţie sau rapoarte.
Comisia competentă poate hotărî să emită un aviz, eventual sub formă de scrisoare.
Comisia competentă poate hotărî să elaboreze un raport în temeiul articolului 48.
(3)
Autorii unei propuneri de rezoluţie sunt informaţi cu privire la deciziile comisiei şi ale Conferinţei preşedinţilor.
(4)
Raportul conţine textul propunerii de rezoluţie depuse.
(5)
Avizele sub formă de scrisoare adresată altor instituţii ale Uniunii Europene se transmit de către Preşedinte.
(6)
Autorul sau autorii unei propuneri de rezoluţie depuse în temeiul articolului 110 alineatul (2), al articolului 115 alineatul (5) sau al articolului 122 alineatul (2) pot retrage propunerea înainte de votul final asupra acesteia.
(7)
O propunere de rezoluţie depusă în temeiul alineatului (1) poate fi retrasă de autor sau autori sau de primul semnatar înainte ca, în temeiul alineatului (2), comisia competentă să fi hotărât elaborarea unui raport cu privire la aceasta.
În cazul în care propunerea a fost preluată sub această formă de către comisie, comisia este singura care o poate retrage înainte de începerea votului final.
(8)
O propunere de rezoluţie retrasă poate fi imediat preluată şi depusă din nou de un grup politic, o comisie sau un număr de deputaţi egal cu cel necesar pentru depunerea acesteia.
Comisiilor le revine rolul de a se asigura că propunerile de rezoluţie depuse în conformitate cu prezentul articol şi care respectă condiţiile stabilite sunt analizate şi sunt menţionate în documentele publicate în urma analizei.
Articolul
121
Recomandări adresate Consiliului
(1)
Un grup politic sau un număr de cel puțin 40 de deputați pot prezenta o propunere de recomandare adresată Consiliului privind domeniile tratate în titlul V din Tratatul privind Uniunea Europeană sau în cazul în care Parlamentul nu a fost consultat cu privire la un acord internațional în conformitate cu articolele 90 sau 91.
(2)
Aceste propuneri se trimit comisiei competente în vederea examinării.
Dacă este necesar, comisia competentă sesizează Parlamentul în cadrul procedurilor prevăzute de prezentul regulament.
(3)
Atunci când elaborează un raport, comisia competentă adresează Parlamentului o propunere de recomandare adresată Consiliului, însoţită de o scurtă expunere de motive şi, dacă este necesar, de avizul comisiilor consultate.
Aplicarea prezentului alineat nu necesită autorizarea prealabilă a Conferinţei preşedinţilor.
(4)
Se aplică dispoziţiile articolului 97.
Articolul
122
Dezbateri privind cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept
(1)
La cererea prezentată în scris Preşedintelui de către o comisie, o delegaţie interparlamentară, un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi, se poate iniţia o dezbatere privind un caz urgent de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept [articolul 137 alineatul (3)].
(2)
Conferinţa preşedinţilor stabileşte, pe baza cererilor prevăzute la alineatul (1) şi în conformitate cu modalităţile prevăzute la anexa IV, o listă de subiecte care se înscriu în proiectul definitiv de ordine de zi pentru următoarea dezbatere privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept.
Numărul total al subiectelor înscrise pe ordinea de zi nu poate fi mai mare de trei, inclusiv subpunctele.
În conformitate cu dispoziţiile articolului 140, Parlamentul poate hotărî eliminarea unui subiect prevăzut pentru dezbatere şi înlocuirea lui cu un subiect care nu era prevăzut.
Propunerile de rezoluţie privind subiectele alese se depun până în seara adoptării ordinii de zi, iar Preşedintele stabileşte termenul exact de depunere a propunerilor de rezoluţie în cauză.
(3)
În cadrul timpului global afectat dezbaterilor, adică cel mult 60 de minute în fiecare perioadă de sesiune, timpul global afectat luărilor de cuvânt ale grupurilor politice şi ale deputaţilor neafiliaţi se repartizează în conformitate cu articolul 149 alineatele (4) şi (5).
Timpul afectat luărilor de cuvânt care rămâne după ce se scade timpul afectat prezentării propunerilor de rezoluţie şi votului, precum şi timpul afectat eventualelor intervenţii ale Comisiei şi ale Consiliului, se împarte între grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi.
(4)
La încheierea dezbaterii, se procedează imediat la vot.
Dispoziţiile articolului 170 nu se aplică.
Votările efectuate în aplicarea prezentului articol pot fi organizate în comun, în cadrul responsabilităţilor Preşedintelui şi Conferinţei preşedinţilor.
(5)
În cazul în care două sau mai multe propuneri de rezoluţie se depun pentru acelaşi subiect, se aplică procedura prevăzută la articolul 110 alineatul (4).
(6)
Preşedintele şi preşedinţii grupurilor politice pot hotărî supunerea la vot a unei propuneri fără dezbatere.
Această hotărâre necesită acordul unanim al preşedinţilor tuturor grupurilor politice.
Dispoziţiile articolelor 174, 175 şi 177 nu se aplică propunerilor de rezoluţie înscrise pe ordinea de zi a unei dezbateri privind cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept.
Propunerile de rezoluţie în vederea unei dezbateri privind cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept se depun numai după adoptarea listei subiectelor.
Propunerile de rezoluţie care nu pot fi discutate în intervalul de timp prevăzut pentru această dezbatere devin caduce.
Acest lucru este valabil şi pentru propunerile de rezoluţie pentru care s-a constatat neîntrunirea cvorumului, ca urmare a unei cereri prezentate în conformitate cu articolul 155 alineatul (3).
Deputaţii au dreptul să depună din nou aceste propuneri de rezoluţie în vederea retrimiterii spre examinare în comisie, în conformitate cu articolul 120, sau a înscrierii în dezbaterea privind cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept din perioada de sesiune următoare.
Un subiect nu se poate înscrie pe ordinea de zi în cadrul unei dezbateri privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept, dacă acesta figurează deja pe ordinea de zi a perioadei de sesiune.
Nicio dispoziţie a regulamentului nu autorizează dezbaterea în comun a unei propuneri de rezoluţie depuse în conformitate cu alineatul (2) al doilea paragraf şi a unui raport întocmit de o comisie privind acelaşi subiect.
În cazul în care se solicită constatarea cvorumului, în conformitate cu articolul 155 alineatul (3), această solicitare este valabilă numai pentru propunerea de rezoluţie care trebuie supusă la vot, nu şi pentru următoarele.
Articolul
123
Declaraţii scrise
(1)
Cel mult cinci deputați pot prezenta o declarație scrisă de cel mult 200 de cuvinte privind un subiect care se înscrie în competențele Uniunii Europene și care nu abordează chestiuni ce fac obiectului unei proceduri legislative în curs.
Autorizația se acordă de Președinte de la caz la caz.
Declarațiile scrise se tipăresc în limbile oficiale și se distribuie.
Ele sunt înscrise într-un registru împreună cu numele semnatarilor.
Acest registru este public și se păstrează în faţa intrării în hemiciclu în perioadele de sesiune, iar între perioadele de sesiune într-un loc adecvat, care urmează a fi stabilit de Colegiul chestorilor.
Conţinutul unei declaraţii scrise nu depăşeşte cadrul unei declaraţii şi, în special, nu conţine decizii cu privire la chestiuni a căror adoptare face obiectul unor proceduri şi competenţe specifice stabilite în Regulamentul de procedură.
(2)
Orice deputat poate semna o declaraţie înscrisă în registru.
(3)
În cazul în care o declarație este semnată de majoritatea membrilor care compun Parlamentul, Președintele informează Parlamentul cu privire la aceasta, înscrie numele semnatarilor în procesul-verbal și asigură publicarea declarației ca text adoptat.
(4)
Procedura se încheie prin transmiterea către destinatari a declarației, la sfârșitul perioadei de sesiune, indicând numele semnatarilor.
(5)
O declaraţie scrisă înscrisă în registru de peste trei luni şi care nu a fost semnată de cel puţin jumătate dintre membrii care compun Parlamentul devine caducă.
Articolul
124
Consultarea Comitetului Economic şi Social European
(1)
În cazul în care Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene prevede consultarea Comitetului Economic și Social, Președintele inițiază procedura de consultare și informează Parlamentul în legătură cu aceasta.
(2)
O comisie poate cere consultarea Comitetului Economic şi Social European pentru chestiuni de ordin general sau pentru aspecte precise.
Comisia este obligată să indice termenul în care Comitetul Economic şi Social European va emite avizul.
Cererile de consultare a Comitetului Economic şi Social European se supun aprobării Parlamentului fără dezbatere.
(3)
Avizele transmise de Comitetul Economic și Social se trimit comisiei competente.
Articolul
125
Consultarea Comitetului Regiunilor
(1)
În cazul în care Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene prevede consultarea Comitetului Regiunilor, Președintele inițiază procedura de consultare și informează Parlamentul în legătură cu aceasta.
(2)
O comisie poate cere consultarea Comitetului Regiunilor pentru chestiuni de ordin general sau pentru aspecte precise.
Comisia este obligată să indice termenul până la care Comitetul Regiunilor va emite avizul.
Cererile de consultare a Comitetului Regiunilor se supun aprobării Parlamentului fără dezbatere.
(3)
Avizele transmise de Comitetul Regiunilor se trimit comisiei competente.
Articolul
126
Cereri adresate agenţiilor europene
(1)
În cazurile în care Parlamentul are dreptul să înainteze o cerere unei agenţii europene, orice deputat poate prezenta o astfel de cerere, în scris, Preşedintelui Parlamentului.
Cererile trebuie să se refere la chestiuni legate de misiunea agenţiei respective şi să fie însoţite de informaţii cu caracter general prin care să se explice natura chestiunii care trebuie dezbătută, precum şi interesul acesteia pentru Uniune.
(2)
După consultarea comisiei competente, Preşedintele transmite cererea agenţiei sau adoptă o altă măsură adecvată.
Deputatul care a prezentat cererea este informat de îndată cu privire la aceasta.
Orice cerere transmisă unei agenţii de către Preşedinte are prevăzut un termen de răspuns.
(3)
În cazul în care agenţia consideră că nu este în măsură să dea curs cererii astfel formulate sau încearcă să o modifice, aceasta informează de îndată Preşedintele, care ia o măsură adecvată, dacă este necesar, după consultarea comisiei competente.
CAPITOLUL
6
ACORDURI INTERINSTITUŢIONALE
Articolul
127
Acorduri interinstituţionale
(1)
Parlamentul poate încheia acorduri cu alte instituţii în contextul aplicării tratatelor sau în scopul îmbunătăţirii sau clarificării procedurilor.
Aceste acorduri se pot prezenta sub formă de declaraţii comune, de schimburi de scrisori sau de coduri de conduită, sau de alte instrumente adecvate.
Acordurile se semnează de către Preşedinte, după examinarea de către comisia competentă pentru afaceri constituţionale şi după aprobarea Parlamentului.
Acordurile se pot anexa la regulament în scop informativ.
(2)
În cazul în care aceste acorduri conduc la modificări ale drepturilor şi obligaţiilor regulamentare, creează noi drepturi şi obligaţii regulamentare pentru deputaţi sau organele Parlamentului sau conduc la modificări sau interpretări ale Regulamentului de procedură al Parlamentului, chestiunea se retrimite spre examinare comisiei competente, în conformitate cu articolul 211 alineatele (2)-(6), înainte de semnarea acordului.
CAPITOLUL
7
SESIZAREA CURŢII DE JUSTIŢIE A UNIUNII EUROPENE
Articolul
128
Proceduri în faţa Curţii de Justiţie a Uniunii Europene
(1)
În termenele stabilite de tratate şi de statutul Curţii de Justiţie a Uniunii Europene pentru acţiunile introduse de instituţii ale Uniunii Europene sau de persoane fizice sau juridice, Parlamentul examinează legislaţia Uniunii şi măsurile de punere în aplicare pentru a se asigura că tratatele, în special în ceea ce priveşte drepturile Parlamentului, au fost respectate în totalitate.
(2)
Comisia competentă prezintă un raport Parlamentului, dacă este necesar oral, în cazul în care presupune existenţa unei încălcări a dreptului Uniunii.
(3)
Preşedintele introduce o acţiune la Curtea de Justiţie a Uniunii Europene în numele Parlamentului, în conformitate cu recomandarea comisiei competente.
Preşedintele poate sesiza plenul cu privire la decizia de menţinere a acţiunii la începutul următoarei perioade de sesiune.
În cazul în care plenul se pronunţă cu majoritatea voturilor exprimate împotriva acţiunii, Preşedintele retrage acţiunea.
În cazul în care Preşedintele introduce o acţiune împotriva recomandării comisiei competente, acesta sesizează plenul cu privire la decizia de menţinere a acţiunii la începutul următoarei perioade de sesiune.
(4)
Președintele depune observații sau intervine în numele Parlamentului în cadrul procedurilor în instanță, după consultarea comisiei competente.
În cazul în care intenționează să se îndepărteze de la recomandarea comisiei competente, Președintele informează comisia competentă în mod corespunzător și trimite chestiunea Conferinței președinților, prezentându-și motivele.
În cazul în care Conferința președinților consideră că, în mod excepțional, Parlamentul nu ar trebui să prezinte observații sau să intervină în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene în cazul în care este pusă în cauză validitatea unui act adoptat de Parlament, chestiunea este prezentată fără întârziere plenului.
În situații de urgență, Președintele poate lua măsuri conservatorii, pentru respectarea termenelor stabilite de instanța respectivă.
În astfel de situații, procedura prevăzută la prezentul alineat este pusă în aplicare în cel mai scurt timp.
Nicio dispoziție din Regulamentul de procedură nu împiedică stabilirea de către comisia competentă a modalităților procedurale adecvate în vederea trimiterii recomandării sale în timp util, în situațiile de urgență.
Articolul 90 alineatul (6) stabilește o procedură specifică pentru decizia Parlamentului referitoare la exercitarea dreptului de a solicita Curții de Justiție, în temeiul articolului 218 alineatul (11) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, un aviz cu privire la compatibilitatea unui acord internațional cu tratatele.
Această dispoziție constituie legea specială (lex specialis) care prevalează asupra legii generale prevăzută la articolul 128.
În cazul în care se exercită drepturile Parlamentului pe lângă Curtea de Justiție a Uniunii Europene, iar actul respectiv nu este reglementat prin articolul 128, procedura prevăzută la prezentul articol se aplică prin analogie.
Articolul
129
eliminat
TITLUL
V
RELAŢIILE CU PARLAMENTELE NAŢIONALE
Articolul
130
Schimbul de informaţii, contacte şi facilităţi reciproce
(1)
Parlamentele naţionale ale statelor membre sunt informate periodic de către Parlament cu privire la activităţile sale.
(2)
Organizarea și promovarea unei cooperări interparlamentare concrete și constante la nivelul Uniunii în temeiul articolului 9 din Protocolul privind rolul parlamentelor naționale în Uniunea Europeană se negociază pe baza unui mandat încredințat de Conferința președinților, după consultarea Conferinței președinților de comisie.
Parlamentul European aprobă orice acorduri în materie în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 127.
(3)
O comisie poate iniția direct un dialog cu parlamentele naționale la nivel de comisie, în limitele creditelor bugetare alocate în acest scop.
Acesta poate include forme corespunzătoare de cooperare pre- și post-legislativă.
(4)
Orice document referitor la o procedură legislativă la nivelul Uniunii care este transmis în mod oficial Parlamentului European de către un parlament național este transmis comisiei competente pentru subiectul abordat în documentul respectiv.
(5)
Conferinţa preşedinţilor poate acorda Preşedintelui mandatul de a negocia facilităţi pentru parlamentele naţionale ale statelor membre pe bază de reciprocitate şi poate propune orice altă măsură care ar facilita contactele cu parlamentele naţionale.
Articolul
131
Conferinţa organelor specializate în afaceri comunitare (COSAC)
(1)
La propunerea Președintelui, Conferința președinților desemnează membrii delegației Parlamentului la COSAC și le poate conferi acestora un mandat.
Unul dintre vicepreședinții Parlamentului European însărcinați cu dezvoltarea relațiilor cu parlamentele naționale și președintele comisiei competente pentru aspectele instituționale conduc delegația.
(2)
Ceilalți membri ai delegației sunt aleși în funcție de subiectele care trebuie examinate cu ocazia reuniunii COSAC și trebuie să cuprindă, în măsura posibilului, reprezentanții comisiilor competente pentru subiectele respective.
Delegaţia transmite un raport după fiecare reuniune.
(3)
Se ține seama în mod corespunzător de echilibrul politic global în cadrul Parlamentului.
Articolul
132
Conferinţe ale parlamentelor
Conferința președinților desemnează membrii delegației Parlamentului la orice conferință sau organism echivalent la care participă reprezentanți ai parlamentelor și îi conferă acesteia un mandat în conformitate cu rezoluțiile pertinente ale Parlamentului.
Delegația își alege președintele și, dacă este necesar, unul sau mai mulți vicepreședinți.
TITLUL
VI
SESIUNI
CAPITOLUL
1
SESIUNILE PARLAMENTULUI
Articolul
133
Legislaturi, sesiuni, perioade de sesiune, şedinţe
(1)
Legislatura coincide cu durata mandatului deputaţilor prevăzută în Actul din 20 septembrie 1976.
(2)
Sesiunea corespunde unei perioade de un an, în conformitate cu dispoziţiile actului menţionat şi ale tratatelor.
(3)
Perioada de sesiune reprezintă reuniunea pe care Parlamentul o organizează lunar, ca regulă generală.
Aceasta se împarte în şedinţe.
Şedinţele plenare ale Parlamentului care au loc în aceeaşi zi se consideră o singură şedinţă.
Articolul
134
Convocarea Parlamentului
(1)
Parlamentul se reuneşte de plin drept în fiecare an, în a doua zi de marţi a lunii martie, şi hotărăşte în mod suveran cu privire la durata întreruperilor sesiunii.
(2)
De asemenea, Parlamentul se reuneşte de drept în prima zi de marţi după expirarea unui termen de o lună de la încheierea perioadei prevăzute la articolul 10 alineatul (1) din Actul din 20 septembrie 1976.
(3)
Conferinţa preşedinţilor poate modifica durata întreruperilor stabilite în conformitate cu alineatul (1) printr-o decizie motivată luată cu cel puţin cincisprezece zile înainte de data stabilită anterior de Parlament pentru reluarea sesiunii, fără ca această dată să poată fi amânată cu mai mult de cincisprezece zile.
(4)
La cererea majorităţii membrilor care compun Parlamentul sau la cererea Comisiei sau a Consiliului, Preşedintele, după consultarea Conferinţei preşedinţilor, convoacă Parlamentul cu titlu excepţional.
De asemenea, Preşedintele poate convoca cu titlu excepţional Parlamentul, cu acordul Conferinţei preşedinţilor, în caz de urgenţă.
Articolul
135
Locul de desfăşurare a şedinţelor şi a reuniunilor
(1)
Parlamentul organizează şedinţele plenare şi reuniunile comisiilor în conformitate cu condiţiile prevăzute în tratate.
Propunerile de perioade de sesiune suplimentare la Bruxelles, precum şi orice modificare a acestora, se aprobă cu majoritatea voturilor exprimate.
(2)
Fiecare comisie poate decide să solicite ca una sau mai multe reuniuni să fie organizate în alt loc.
Cererea motivată se transmite Preşedintelui Parlamentului, care o înaintează Biroului.
În caz de urgenţă, Preşedintele poate decide singur.
În cazul în care deciziile Biroului şi ale Preşedintelui sunt nefavorabile, acestea trebuie motivate.
Articolul
136
Participarea la şedinţe
(1)
Cu ocazia fiecărei şedinţe, deputaţii trebuie să semneze o foaie de prezenţă.
(2)
Numele deputaţilor a căror prezenţă este atestată de foaia de prezenţă sunt înscrise în procesul-verbal al fiecărei şedinţe.
CAPITOLUL
2
ORDINEA LUCRĂRILOR PARLAMENTULUI
Articolul
137
Proiectul de ordine de zi
(1)
Înainte de fiecare perioadă de sesiune, Conferința președinților întocmește proiectul de ordine de zi pe baza recomandărilor Conferinței președinților de comisie și ținând seama de programul de lucru al Comisiei convenit, menționat la articolul 35.
La invitaţia Preşedintelui, Comisia şi Consiliul pot asista la deliberările Conferinţei preşedinţilor asupra proiectului de ordine de zi.
(2)
Proiectul de ordine de zi poate indica momentul în care vor fi supuse la vot anumite puncte care trebuie examinate.
(3)
Proiectul de ordine de zi poate prevedea una sau două perioade cu o durată totală de cel mult 60 de minute pentru dezbaterea unor cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept, în conformitate cu articolul 122.
(4)
Proiectul definitiv de ordine de zi se distribuie deputaţilor cu cel puţin trei ore înainte de începerea perioadei de sesiune.
Articolul
138
Procedura în plen fără amendamente şi dezbateri
(1)
Orice propunere de act legislativ (în primă lectură), precum şi orice propunere de rezoluţie fără caracter legislativ adoptate în comisie, în cazul în care mai puţin de o zecime dintre membrii comisiei votează împotriva textelor, se înscriu în proiectul de ordine de zi a Parlamentului pentru adoptarea fără amendamente.
Acest punct face obiectul unui vot unic, cu excepţia cazului în care, înainte de întocmirea proiectului definitiv de ordine de zi, grupuri politice sau deputaţi în nume individual, reprezentând împreună o zecime dintre membrii Parlamentului, au cerut în scris autorizaţia de a depune amendamente, caz în care Preşedintele stabileşte termenul de depunere.
(2)
Punctele înscrise în proiectul definitiv de ordine de zi în vederea votării fără amendamente nu mai formează obiectul unei dezbateri, cu excepţia cazului în care Parlamentul hotărăşte altfel, cu ocazia adoptării ordinii de zi la începutul perioadei de sesiune, la propunerea Conferinţei preşedinţilor sau la cererea unui grup politic sau a unui număr de cel puţin 40 de deputaţi.
(3)
În momentul întocmirii proiectului definitiv de ordine de zi a perioadei de sesiune, Conferinţa preşedinţilor poate propune înscrierea altor puncte fără amendamente sau dezbateri.
La adoptarea ordinii de zi, Parlamentul nu poate reţine astfel de propuneri în cazul în care un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi şi-au manifestat în scris opoziţia cu cel puţin o oră înainte de deschiderea perioadei de sesiune.
(4)
În cazul în care un punct se examinează fără dezbatere, raportorul sau preşedintele comisiei competente poate face o declaraţie cu o durată de cel mult două minute imediat înainte de vot.
Articolul
139
Prezentare succintă
La cererea raportorului sau la propunerea Conferinței președinților, Parlamentul poate decide, de asemenea, ca un punct care nu necesită o dezbatere amplă să fie examinat în plen, printr-o prezentare succintă realizată de raportor.
În acest caz, Comisia are posibilitatea să răspundă, moment urmat de o perioadă de dezbatere de până la 10 minute, în cursul căreia Președintele poate da cuvântul, pentru intervenții cu durata de cel mult un minut fiecare, deputaților care îi solicită acest lucru („catch the eye”).
Articolul
140
Adoptarea şi modificarea ordinii de zi
(1)
Parlamentul se pronunţă, la începutul fiecărei perioade de sesiune, cu privire la proiectul definitiv de ordine de zi.
Propunerile de modificare pot fi prezentate de o comisie, un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi.
Preşedintele trebuie să fie sesizat cu privire la aceste propuneri cu cel puţin o oră înainte de deschiderea perioadei de sesiune.
Pentru fiecare propunere, Preşedintele poate da cuvântul autorului, unui vorbitor în favoarea şi unui vorbitor împotriva propunerii.
Timpul afectat luării de cuvânt este limitat la un minut.
(2)
După adoptare, ordinea de zi nu poate fi modificată, cu excepţia cazului în care se aplică dispoziţiile articolelor 142 şi 174-178 sau la propunerea Preşedintelui.
În cazul în care se respinge o moţiune de procedură având ca obiect modificarea ordinii de zi, aceasta nu poate fi reintrodusă în aceeaşi perioadă de sesiune.
(3)
Înainte de închiderea şedinţei, Preşedintele comunică Parlamentului data, ora şi ordinea de zi a următoarei şedinţe.
Articolul
141
Dezbatere extraordinară
(1)
Un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi pot cere înscrierea pe ordinea de zi a Parlamentului a unei dezbateri extraordinare pe o temă de interes major privind politica Uniunii Europene.
În mod normal, nu se organizează mai mult de o dezbatere extraordinară în cursul unei perioade de sesiune.
(2)
Cererea trebuie prezentată în scris Preşedintelui cu cel puţin trei ore înainte de începerea perioadei de sesiune în cursul căreia trebuie să aibă loc dezbaterea extraordinară.
Votul asupra cererii are loc la începutul perioadei de sesiune, când Parlamentul adoptă ordinea de zi.
(3)
Ca răspuns la evenimentele care au loc după adoptarea ordinii de zi a unei perioade de sesiune, Preşedintele, după consultarea preşedinţilor grupurilor politice, poate propune o dezbatere extraordinară.
Orice propunere în acest sens se supune la vot la începutul unei şedinţe sau în timpul normal afectat votului, după ce a fost comunicată deputaţilor cu cel puţin o oră înainte.
(4)
Preşedintele stabileşte momentul în care va avea loc dezbaterea.
Durata totală a dezbaterii nu depăşeşte 60 de minute.
Timpul afectat luărilor de cuvânt pentru grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi se repartizează în conformitate cu articolul 149 alineatele (4) şi (5).
(5)
Dezbaterea se încheie fără adoptarea unei rezoluţii.
Articolul
142
Procedura de urgenţă
(1)
Preşedintele, o comisie, un grup politic, un număr de cel puţin 40 de deputaţi, Comisia sau Consiliul pot propune Parlamentului dezbaterea în regim de urgenţă a unei propuneri care face obiectul consultării Parlamentului, în conformitate cu articolul 43 alineatul (1).
În acest scop, trebuie prezentată o cerere motivată, în scris.
(2)
De îndată ce Preşedintele este sesizat cu o cerere de dezbatere în regim de urgenţă, acest lucru este anunţat Parlamentului.
Votul asupra cererii are loc la începutul şedinţei care urmează celei în cursul căreia cererea a fost anunţată, cu condiţia ca propunerea pentru care este făcută cererea să fi fost distribuită în limbile oficiale.
În cazul în care există mai multe cereri pentru acelaşi subiect, adoptarea sau respingerea cererii de dezbatere în regim de urgenţă se referă la toate cererile legate de acest subiect.
(3)
Înainte de a se proceda la vot, pot fi audiaţi timp de cel mult trei minute fiecare, numai autorul cererii, un vorbitor pentru, un vorbitor împotrivă şi preşedintele şi/sau raportorul comisiei competente.
(4)
Punctele pentru care s-a hotărât procedura de urgenţă au prioritate faţă de celelalte puncte de pe ordinea de zi.
Preşedintele stabileşte momentul dezbaterii şi al votării acestora.
(5)
Dezbaterea în regim de urgenţă poate avea loc şi în absenţa unui raport sau, în mod excepţional, pe baza unui simplu raport oral al comisiei competente.
Articolul
143
Dezbatere în comun
În orice moment, se poate decide dezbaterea în comun a unor puncte de aceeaşi natură sau între care există un raport de fapt.
Articolul
144
Termene
Cu excepţia cazurilor de urgenţă prevăzute la articolele 122 şi 142, dezbaterea şi votarea unui text pot avea loc numai dacă acesta a fost distribuit cu cel puţin 24 de ore înainte.
CAPITOLUL
3
REGULI GENERALE PENTRU DESFĂŞURAREA ŞEDINŢELOR
Articolul
145
Accesul în sala de şedinţe
(1)
Cu excepţia deputaţilor Parlamentului, a membrilor Comisiei şi ai Consiliului, a Secretarului General al Parlamentului, a membrilor personalului care îi deserveşte pe aceştia, a experţilor sau a funcţionarilor Uniunii, nicio persoană nu poate intra în sala de şedinţe.
(2)
Numai persoanele care deţin o legitimaţie de acces eliberată periodic în acest scop de către Preşedinte sau Secretarul General sunt admise în tribune.
(3)
Publicul admis în tribune rămâne aşezat şi păstrează liniştea.
Orice persoană care îşi exprimă aprobarea sau dezaprobarea este imediat scoasă afară de aprozi.
Articolul
146
Regimul lingvistic
(1)
Toate documentele Parlamentului se redactează în limbile oficiale.
(2)
În Parlament, toţi deputaţii au dreptul să se exprime în limba oficială pe care o aleg.
Intervenţiile într-una dintre limbile oficiale se interpretează simultan în fiecare dintre celelalte limbi oficiale şi în orice altă limbă pe care Biroul o consideră necesară.
(3)
În cursul reuniunilor comisiilor şi delegaţiilor interpretarea se asigură din şi în limbile oficiale utilizate şi solicitate de membrii titulari şi supleanţi ai comisiei sau ai delegaţiei în cauză.
(4)
În cursul reuniunilor comisiilor sau ale delegaţiilor în afara locurilor obişnuite de desfăşurare a activităţii, interpretarea se asigură din şi în limbile membrilor care şi-au confirmat participarea la reuniune.
Acest regim poate fi simplificat în mod excepţional, cu acordul membrilor comisiilor sau ai delegaţiilor.
În caz de dezacord, Biroul este cel care hotărăşte.
În cazul în care se constată, după anunţarea rezultatelor unui vot, că textele redactate în diferitele limbi nu sunt perfect echivalente, Preşedintele hotărăşte asupra validităţii rezultatului anunţat în temeiul articolului 171 alineatul (5).
În cazul validării rezultatului, Preşedintele stabileşte versiunea care trebuie considerată adoptată.
Cu toate acestea, versiunea originală nu poate fi întotdeauna considerată text oficial, întrucât se poate întâmpla ca toate textele redactate în celelalte limbi să fie diferite de textul original.
Articolul
147
Dispoziţie tranzitorie
(1)
În cursul unei perioade de tranziţie, care se va încheia la sfârşitul celei de-a şaptea legislaturi
Perioadă prelungită prin decizia Parlamentului din 11 martie 2009.
, se poate deroga de la dispoziţiile articolului 146 dacă şi în măsura în care, deşi s-au luat toate măsurile necesare în acest sens, nu se poate dispune de un număr suficient de interpreţi şi traducători pentru o anumită limbă oficială.
(2)
La propunerea Secretarului General, Biroul stabileşte, pentru fiecare dintre limbile oficiale în cauză, dacă sunt îndeplinite condiţiile definite la alineatul (1) şi îşi revizuieşte decizia la fiecare şase luni pe baza unui raport al Secretarului General privind progresele realizate.
Biroul adoptă normele de aplicare necesare.
(3)
Se aplică derogările temporare, stabilite de Consiliu în temeiul tratatelor, în ceea ce priveşte redactarea actelor legislative, cu excepţia regulamentelor adoptate în comun de Parlamentul European şi de Consiliu.
(4)
Parlamentul, la recomandarea motivată a Biroului, poate hotărî în orice moment abrogarea anticipată a prezentului articol sau, la împlinirea termenului indicat la alineatul (1), prelungirea acestuia.
Articolul
148
Distribuirea documentelor
Documentele folosite ca bază a dezbaterilor şi a deciziilor Parlamentului se tipăresc şi se distribuie deputaţilor.
Lista acestor documente se publică în procesul-verbal al şedinţelor Parlamentului.
Fără a aduce atingere aplicării primului paragraf, deputaţii şi grupurile politice au acces direct la sistemul informatic intern al Parlamentului pentru consultarea oricărui document pregătitor fără caracter confidenţial (proiect de raport, proiect de recomandare, proiect de aviz, document de lucru, amendamente depuse în comisie).
Articolul
149
Repartizarea timpului afectat luărilor de cuvânt și lista vorbitorilor
(1)
Conferinţa preşedinţilor poate propune, în vederea derulării unei dezbateri, repartizarea timpului afectat luărilor de cuvânt.
Parlamentul hotărăşte fără dezbatere asupra acestei propuneri.
(2)
Niciun deputat nu poate lua cuvântul dacă nu a fost invitat de Președinte.
Vorbitorul ia cuvântul de la locul său și se adresează Președintelui.
În cazul în care un vorbitor se îndepărtează de la subiect, Președintele îi atrage atenția cu privire la aceasta.
(3)
Președintele poate întocmi, pentru prima parte a unei anumite dezbateri, o listă a vorbitorilor care să includă una sau mai multe runde de vorbitori de la fiecare grup politic care dorește să ia cuvântul, în ordinea mărimii lor, și un vorbitor din partea deputaților neafiliați.
(4)
Timpul afectat luărilor de cuvânt pentru această parte a dezbaterii se repartizează în funcție de următoarele criterii:
(a)
o primă fracţiune din timpul afectat luărilor de cuvânt se repartizează în mod egal între toate grupurile politice;
(b)
o a doua fracţiune se repartizează între grupurile politice proporţional cu numărul lor total de membri;
(c)
deputaţilor neafiliaţi li se atribuie global un timp afectat luărilor de cuvânt calculat în funcţie de fracţiunile de timp atribuite fiecărui grup politic, în conformitate cu literele (a) şi (b).
(5)
În cazul în care, pentru mai multe puncte de pe ordinea de zi, se stabileşte o repartizare globală a timpului afectat luărilor de cuvânt, Preşedintele este informat de către grupurile politice cu privire la fracţiunea de timp pe care au intenţia să o consacre fiecăruia dintre aceste puncte.
Preşedintele asigură respectarea timpului afectat luărilor de cuvânt astfel repartizat.
(6)
Restul timpului afectat luărilor de cuvânt pentru o dezbatere nu se repartizează în prealabil.
În schimb, ca regulă generală, Președintele dă cuvântul deputaților pentru cel mult un minut.
Președintele se asigură, în măsura posibilului, că intervin alternativ vorbitori reprezentând curente politice diferite și provenind din state membre diferite.
(7)
La cerere, se poate acorda prioritar cuvântul președintelui sau raportorului comisiei competente și președinților de grupuri politice care se exprimă în numele grupului lor sau vorbitorilor care îi înlocuiesc.
(8)
Președintele poate da cuvântul deputaților care indică, prin ridicarea unui cartonaș albastru, dorința lor de a adresa o întrebare cu o durată de cel mult o jumătate de minut unui alt deputat, în timpul luării de cuvânt a acestuia din urmă, dacă vorbitorul este de acord și dacă Președintele este convins că acest lucru nu va întrerupe dezbaterea.
(9)
Timpul afectat luărilor de cuvânt se limitează la un minut pentru intervențiile privind procesul-verbal al şedinţei, moțiunile de procedură şi intervențiile privind modificările proiectului definitiv de ordine de zi sau ale ordinii de zi.
(10)
Fără a aduce atingere celorlalte competențe disciplinare de care dispune, Președintele poate hotărî să suprime, din stenogramele şedinţelor, intervențiile deputaților care nu au obținut în prealabil cuvântul sau care depășesc timpul atribuit.
(11)
În cursul dezbaterii unui raport, Comisia și Consiliul sunt audiate, în general, imediat după prezentarea raportului de către raportor.
Comisia, Consiliul și raportorul pot lua din nou cuvântul, în special pentru a răspunde la intervențiile deputaților.
(12)
Deputaţii care nu au luat cuvântul în cursul unei dezbateri pot preda, cel mult o dată în timpul unei perioade de sesiune, o declaraţie scrisă de cel mult 200 de cuvinte, care va fi anexată la stenograma dezbaterii.
(13)
Fără a aduce atingere articolului 230 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Președintele încearcă să ajungă la un acord cu Comisia, Consiliul și Președintele Consiliului European privind repartizarea adecvată a timpului afectat acestora pentru luările de cuvânt.
Articolul
150
Intervenţii cu durata de un minut
În timpul primei şedinţe a fiecărei perioade de sesiune, Preşedintele poate acorda cuvântul, pentru cel mult 30 de minute, deputaţilor care doresc să atragă atenţia Parlamentului cu privire la o chestiune politică importantă.
Timpul acordat fiecărui deputat pentru a lua cuvântul nu trebuie să depăşească un minut.
Preşedintele poate autoriza o altă perioadă similară în alt moment al aceleiaşi perioade de sesiune.
Articolul
151
Intervenţii pentru chestiuni de ordin personal
(1)
Orice deputat care solicită să intervină pentru o chestiune de ordin personal intervine la încheierea dezbaterii punctului de pe ordinea de zi examinat sau în momentul adoptării procesului-verbal al şedinţei la care se referă solicitarea de intervenţie.
Vorbitorul nu are dreptul să se exprime asupra fondului dezbaterii, acesta având doar dreptul de a respinge fie remarcile din cursul dezbaterii care îl privesc personal, fie opiniile care îi sunt atribuite sau de a-şi rectifica propriile declaraţii.
(2)
Nicio intervenţie pentru o chestiune de ordin personal nu poate depăşi trei minute, cu excepţia cazului în care Parlamentul ia o altă decizie.
CAPITOLUL
4
MĂSURI ÎN CAZ DE NERESPECTARE A REGULILOR DE CONDUITĂ APLICABILE DEPUTAŢILOR
Articolul
152
Măsuri imediate
(1)
Preşedintele cheamă la ordine orice deputat care aduce atingere bunei desfăşurări a şedinţei sau al cărui comportament nu este compatibil cu dispoziţiile pertinente prevăzute la articolul 9.
(2)
În caz de recidivă, Preşedintele cheamă deputatul respectiv din nou la ordine, iar acest fapt se consemnează în procesul-verbal.
(3)
Dacă perturbarea continuă, sau în cazul unei noi recidive, Preşedintele poate retrage dreptul la cuvânt deputatului respectiv şi acesta sau aceasta poate fi exclus(ă) din sală de către Preşedinte pentru restul şedinţei.
De asemenea, în cazuri deosebit de grave, Preşedintele poate să recurgă la această ultimă măsură imediat, fără o a doua chemare la ordine.
Secretarul General asigură, fără întârziere, punerea în aplicare a unei astfel de măsuri disciplinare cu ajutorul aprozilor şi, dacă este necesar, al personalului de securitate al Parlamentului.
(4)
În cazul în care se produce agitaţie, iar aceasta compromite continuarea dezbaterilor, Preşedintele, în vederea restabilirii ordinii, suspendă şedinţa pentru o perioadă de timp determinată sau o închide.
În cazul în care nu se poate face auzit, Preşedintele părăseşte fotoliul prezidenţial, fapt ce atrage suspendarea şedinţei.
Aceasta se reia la convocarea Preşedintelui.
(5)
Competenţele prevăzute la alineatele (1)-(4) sunt atribuite,
mutatis
mutandis
, preşedintelui de şedinţă al organelor, al comisiilor şi al delegaţiilor, astfel cum sunt definite în prezentul regulament.
(6)
Dacă este cazul, luând în considerare gravitatea încălcării regulilor de conduită, preşedintele de şedinţă poate adresa Preşedintelui o cerere de aplicare a articolului 153, cel târziu până la următoarea perioadă de sesiune sau până la următoarea reuniune a organului, a comisiei sau a delegaţiei în cauză.
Articolul
153
Sancţiuni
(1)
În cazul în care un deputat tulbură şedinţa într-un mod excepţional de grav sau perturbă lucrările Parlamentului încălcând principiile stabilite la articolul 9, Preşedintele, după audierea deputatului respectiv, adoptă o decizie motivată prin care pronunţă sancţiunea corespunzătoare, pe care o notifică deputatului în cauză şi preşedinţilor organelor, ai comisiilor şi ai delegaţiilor din care deputatul face parte înainte de a o aduce la cunoştinţa plenului.
(2)
La aprecierea comportamentelor manifestate, trebuie luat în considerare caracterul punctual, recurent sau permanent, precum şi gradul de gravitate al acestora, pe baza orientărilor anexate la prezentul regulament
A se vedea anexa XVI.
.
(3)
Sancţiunea pronunţată poate să consiste în una sau mai multe dintre următoarele măsuri:
(a)
mustrare;
(b)
pierderea dreptului la indemnizaţia de şedere pentru o perioadă care poate să dureze între două şi zece zile;
(c)
fără a aduce atingere dreptului de vot în şedinţă plenară şi sub rezerva, în acest caz, a respectării stricte a regulilor de conduită, suspendarea temporară a participării la toate sau la o parte din activităţile Parlamentului pentru o perioadă care poate să dureze între două şi zece zile consecutive în care Parlamentul sau oricare dintre organele, comisiile sau delegaţiile sale se reunesc;
(d)
supunerea în atenţia Conferinţei preşedinţilor, în conformitate cu articolul 19, a unei propuneri de suspendare sau de retragere a mandatului sau a mandatelor elective deţinute în Parlament.
Articolul
154
Căi de atac interne
Deputatul în cauză poate să introducă o cale de atac internă în faţa Biroului în termen de două săptămâni de la notificarea sancţiunii impuse de către Preşedinte.
Această cale de atac suspendă aplicarea sancţiunii.
Biroul poate, în cel mult patru săptămâni de la introducerea căii de atac, să anuleze, să confirme sau să reducă sancţiunea impusă, fără a aduce atingere căilor de atac externe aflate la dispoziţia celui interesat.
În cazul în care Biroul nu decide în termenul prevăzut, sancţiunea este declarată nulă şi neavenită.
CAPITOLUL
5
CVORUM ŞI VOT
Articolul
155
Cvorumul
(1)
Parlamentul poate delibera, stabili ordinea de zi şi adopta procesul-verbal, indiferent de numărul de deputaţi prezenţi.
(2)
Cvorumul este întrunit în cazul în care în sala de şedinţe se află o treime dintre membrii care compun Parlamentul.
(3)
Orice vot este valabil, indiferent de numărul de votanţi, în cazul în care, în momentul votării, Preşedintele nu constată, la cererea prealabilă a unui număr de cel puţin 40 de deputaţi, că nu este întrunit cvorumul.
În cazul în care, în urma votului, se constată că nu este întrunit cvorumul, votul se înscrie pe ordinea de zi a şedinţei următoare.
O cerere de constatare a cvorumului poate fi prezentată numai de un număr de cel puţin 40 de deputaţi.
O cerere prezentată în numele unui grup politic nu se admite.
Pentru a se stabili rezultatul votului, trebuie luaţi în calcul, în conformitate cu alineatul (2), toţi deputaţii prezenţi în sala de şedinţe şi, în conformitate cu alineatul (4), toţi deputaţii care au cerut constatarea cvorumului.
În acest caz, nu se utilizează sistemul electronic de vot.
Nu se admite închiderea uşilor sălii de şedinţe.
În cazul în care numărul deputaţilor prezenţi necesar întrunirii cvorumului nu este atins, Preşedintele nu pronunţă rezultatul votului, ci constată neîntrunirea cvorumului.
Alineatul (3) ultima teză nu se aplică voturilor privind moţiunile de procedură, ci se aplică doar voturilor privind chestiuni de fond.
(4)
Deputaţii care au solicitat constatarea cvorumului sunt luaţi în calcul la numărarea celor prezenţi, în conformitate cu alineatul (2), chiar dacă nu se mai află în sala de şedinţe.
Deputații care au solicitat întrunirea cvorumului trebuie să fie prezenți în sala de ședințe atunci când se face această solicitare.
(5)
În cazul în care sunt prezenţi mai puţin de 40 de deputaţi, Preşedintele poate constata că nu este întrunit cvorumul.
Articolul
156
Depunerea şi prezentarea amendamentelor
(1)
Comisia competentă, un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi pot depune amendamente pentru examinare în plen.
Amendamentele trebuie depuse în scris şi semnate de autori.
Amendamentele la documentele cu caracter legislativ în sensul articolului 43 alineatul (1) pot fi însoţite de justificări succinte.
Autorul are responsabilitatea acestor justificări care nu se supun la vot.
(2)
Fără a aduce atingere restricţiilor prevăzute la articolul 157, un amendament poate viza modificarea oricărei părţi a unui text, precum şi eliminarea, adăugarea sau înlocuirea unor cuvinte sau cifre.
În sensul prezentului articol şi al articolului 157, prin „text” se înţelege ansamblul unei propuneri de rezoluţie, al unui proiect de rezoluţie legislativă, al unei propuneri de decizie sau al unei propuneri de act legislativ.
(3)
Preşedintele stabileşte un termen pentru depunerea amendamentelor.
(4)
Un amendament poate fi prezentat în cursul dezbaterii de către autorul său sau de către orice alt deputat desemnat ca înlocuitor de autorul amendamentului.
(5)
În cazul retragerii unui amendament de către autorul său, amendamentul devine caduc dacă nu este preluat imediat de un alt deputat.
(6)
Cu excepţia cazului în care Parlamentul adoptă o decizie contrară, amendamentele pot fi supuse la vot numai după ce au fost tipărite şi distribuite în toate limbile oficiale.
O decizie de acest tip nu poate fi adoptată dacă un număr de cel puţin 40 de deputaţi se opun.
Parlamentul evită să ia decizii care ar avea drept efect dezavantajarea într-o măsură inacceptabilă a deputaţilor care utilizează o anumită limbă.
În cazul în care sunt prezenți mai puțin de 100 de deputați, Parlamentul nu poate adopta o decizie contrară dacă cel puţin o zecime dintre deputații prezenți se opun.
Amendamentele orale prezentate în comisie pot fi supuse la vot, cu excepţia cazului în care un membru al comisiei se opune.
Articolul
157
Admisibilitatea amendamentelor
(1)
Un amendament este inadmisibil în cazul în care:
(a)
conţinutul acestuia nu se referă în mod direct la textul vizat spre a fi modificat;
(b)
are drept scop eliminarea sau înlocuirea unui text în ansamblu;
(c)
are drept scop modificarea a mai mult de un articol sau un alineat din textul căruia i se aplică.
Această dispoziţie nu se aplică în cazul amendamentelor de compromis sau al amendamentelor care conduc la modificări identice ale unei formulări speciale în ansamblul textului;
(d)
se constată că, în cel puţin una dintre limbile oficiale, redactarea textului vizat de amendament nu implică modificări; în acest caz, Preşedintele, împreună cu persoanele interesate, caută o soluţie lingvistică adecvată.
(2)
Un amendament devine caduc în cazul în care este incompatibil cu deciziile luate anterior pentru acelaşi text în timpul aceluiaşi vot.
(3)
Preşedintele hotărăşte asupra admisibilităţii amendamentelor.
Decizia Preşedintelui, luată în temeiul alineatului (3) privind admisibilitatea amendamentelor, nu se ia doar în temeiul dispoziţiilor alineatelor (1) şi (2) ale prezentului articol, ci în temeiul dispoziţiilor regulamentului în general.
(4)
Un grup politic sau cel puțin 40 de deputați pot depune o propunere de rezoluție pentru înlocuirea unei propuneri de rezoluție fără caracter legislativ conținute într-un raport al unei comisii.
În acest caz, grupul sau deputații respectivi nu pot prezenta amendamente la propunerea de rezoluție a comisiei competente.
Propunerea de rezoluție de înlocuire nu poate fi mai lungă decât cea a comisiei competente.
Propunerea se supune fără amendamente aprobării Parlamentului printr-un vot unic.
Dispozițiile articolului 110 alineatul (4) se aplică
mutatis
muta
ndis
.
Articolul
158
Procedura de vot
(1)
Pentru votarea rapoartelor, Parlamentul aplică procedura următoare:
(a)
se votează mai întâi eventualele amendamente la textul la care se referă raportul comisiei competente;
(b)
ulterior, se votează textul în ansamblu, eventual modificat;
(c)
ulterior, se votează amendamentele la propunerea de rezoluţie sau la proiectul de rezoluţie legislativă;
(d)
în final, se votează propunerea de rezoluţie sau proiectul de rezoluţie legislativă în ansamblul lor (vot final).
Parlamentul nu votează expunerea de motive conţinută în raport.
(2)
Procedura care se aplică în a doua lectură este următoarea:
(a)
în absenţa unei propuneri de respingere sau de modificare a poziţiei Consiliului, aceasta se consideră adoptată în conformitate cu articolul 72;
(b)
o propunere de respingere a poziţiei Consiliului se supune la vot înainte de orice amendament [articolul 65 alineatul (1)];
(c)
în cazul în care au fost depuse mai multe amendamente la poziţia Consiliului, acestea se supun la vot în ordinea indicată la articolul 161;
(d)
în cazul în care Parlamentul a supus la vot modificarea poziţiei Consiliului, un vot suplimentar privind textul în ansamblu poate avea loc numai în conformitate cu articolul 65 alineatul (2).
(3)
Procedura enunţată la articolul 69 se aplică în a treia lectură.
(4)
În momentul supunerii la vot a textelor legislative şi a propunerilor de rezoluţie fără caracter legislativ, într-o primă etapă se supune la vot partea dispozitivă, apoi, în etapa următoare, referirile şi considerentele.
Amendamentele aflate în contradicţie cu un vot anterior devin caduce.
(5)
În momentul votului mai sunt autorizate doar scurte intervenţii ale raportorului pentru a expune poziţia comisiei pe care o reprezintă cu privire la amendamentele supuse la vot.
Articolul
159
Egalitatea de voturi
(1)
În cazul egalităţii de voturi într-un vot desfăşurat în conformitate cu articolul 158 alineatul (1) litera (b) sau litera (d), textul în ansamblu este retrimis comisiei.
Această procedură se aplică, de asemenea, în cazul voturilor desfăşurate în conformitate cu articolele 3 şi 7 şi al voturilor finale desfăşurate în conformitate cu articolele 186 şi 198, iar pentru aceste ultime două articole textul se retrimite Conferinţei preşedinţilor.
(2)
În caz de egalitate de voturi într-un vot privind ordinea de zi în ansamblu (articolul 140), procesul-verbal în ansamblu (articolul 179) sau un text supus votului pe părţi în conformitate cu articolul 163, textul supus la vot se consideră adoptat.
(3)
În toate celelalte cazuri de egalitate de voturi, fără a aduce atingere articolelor care impun majoritatea calificată, textul sau propunerea care se supune la vot se consideră respinsă.
Articolul
160
Baza de votare
(1)
Votul privind rapoartele se bazează pe o recomandare a comisiei competente.
Această comisie poate încredinţa această sarcină preşedintelui şi raportorului său.
(2)
Comisia competentă poate recomanda votarea în bloc a tuturor amendamentelor sau a unora dintre acestea, adoptarea, respingerea sau anularea acestora.
De asemenea, această comisie poate propune amendamente de compromis.
(3)
În cazul în care comisia competentă recomandă votarea în bloc, amendamentele respective sunt supuse votării primele şi se votează în bloc.
(4)
În cazul în care comisia competentă propune un amendament de compromis, acesta face obiectul unui vot prioritar.
(5)
Un amendament pentru care se solicită votul prin apel nominal face obiectul unui vot separat.
(6)
Votul pe părţi nu se admite în cazul supunerii la vot în bloc sau în cazul supunerii la vot a unui amendament de compromis.
Articolul
161
Ordinea de votare a amendamentelor
(1)
Amendamentele au prioritate asupra textului căruia se aplică şi se supun la vot înaintea acestuia.
(2)
În cazul în care două sau mai multe amendamente, care se exclud reciproc, se aplică aceleiaşi părţi de text, cel care se îndepărtează cel mai mult de textul iniţial are prioritate şi trebuie votat primul.
Adoptarea acestuia conduce la respingerea celorlalte amendamente.
În cazul respingerii acestuia, următorul amendament devine prioritar şi se supune la vot, continuându-se în acelaşi mod pentru fiecare dintre amendamentele care urmează.
În cazul în care există îndoieli cu privire la priorităţi, Preşedintele hotărăşte.
În cazul în care toate amendamentele sunt respinse, textul iniţial se consideră adoptat, cu excepţia cazului în care se solicită un vot separat în termenul stabilit.
(3)
Preşedintele poate supune la vot în primul rând textul iniţial sau, înainte de amendamentul care se îndepărtează cel mai mult de text, un amendament care se îndepărtează mai puţin de acesta.
În cazul în care unul sau celălalt obţine majoritatea, toate celelalte amendamente referitoare la acelaşi text devin caduce.
(4)
În mod excepţional, la propunerea Preşedintelui, amendamentele depuse după încheierea dezbaterii pot fi supuse la vot în cazul în care este vorba despre amendamente de compromis sau în cazul în care au apărut probleme tehnice.
Preşedintele trebuie să primească acordul Parlamentului pentru a le supune la vot.
În conformitate cu articolul 157 alineatul (3), Preşedintele hotărăşte asupra admisibilităţii amendamentelor.
Pentru amendamentele de compromis depuse după încheierea dezbaterii, în conformitate cu prezentul alineat, Preşedintele hotărăşte asupra admisibilităţii de la caz la caz, asigurându-se de caracterul de compromis al amendamentului.
Cu titlu de criterii generale de admisibilitate, se poate reţine că, în mod normal:
-
amendamentele de compromis nu se pot referi la părţi de text care nu au făcut obiectul unor amendamente înainte de expirarea termenului de depunere a amendamentelor,
-
amendamentele de compromis provin de la grupurile politice, de la preşedinţii sau raportorii comisiilor interesate sau de la autorii altor amendamente,
-
în general, amendamentele de compromis duc la retragerea altor amendamente privind acelaşi punct.
Numai Preşedintele poate propune luarea în considerare a amendamentelor de compromis.
Pentru a supune amendamentul la vot, Preşedintele trebuie să primească acordul Parlamentului şi să întrebe dacă există obiecţii cu privire la supunerea la vot a unui amendament de compromis.
În cazul în care există obiecţii, Parlamentul hotărăşte cu majoritatea voturilor exprimate.
(5)
În cazul în care comisia competentă a depus o serie de amendamente la un text care face obiectul raportului, Preşedintele le supune la vot în bloc, cu excepţia cazului în care a fost solicitat un vot separat de către un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi sau în cazul în care au fost depuse alte amendamente.
(6)
Preşedintele poate supune la vot în bloc alte amendamente în cazul în care acestea sunt complementare.
În acest caz, Preşedintele urmează procedura prevăzută la alineatul (5).
Autorii amendamentelor de acest tip pot propune votarea în bloc, în cazul în care acestea sunt complementare.
(7)
După adoptarea sau respingerea unui anumit amendament, Preşedintele poate hotărî supunerea la vot în bloc a altor amendamente cu un conţinut sau cu obiective similare.
Preşedintele poate primi, în acest scop, acordul prealabil al Parlamentului.
O astfel de serie de amendamente se poate raporta la diferite părţi din textul iniţial.
(8)
Două sau mai multe amendamente identice depuse de autori diferiţi se supun la vot ca un singur amendament.
Articolul
162
Examinarea de către comisii a amendamentelor depuse în plen
În cazul în care au fost depuse peste 50 de amendamente și cereri de vot separat sau pe părți pentru un raport în vederea examinării în plen, Președintele poate invita comisia competentă, după consultarea președintelui acesteia, să se reunească în vederea examinării amendamentelor sau a cererilor în cauză.
Amendamentul sau cererea de vot separat sau pe părți care în această etapă nu întrunește votul favorabil al unei zecimi dintre membrii comisiei nu se supune la vot în plen.
Articolul
163
Votul pe părţi
(1)
Votul pe părți poate fi solicitat de un grup politic sau de un număr de cel puțin 40 de deputați în cazul în care textul care trebuie supus la vot conține mai multe dispoziții, se referă la mai multe chestiuni sau poate fi divizat în mai multe părți care au un sens diferit și/sau o valoare normativă proprie.
(2)
Cererea trebuie prezentată în cursul serii care precedă votul, cu excepţia cazului în care Preşedintele stabileşte un alt termen.
Preşedintele hotărăşte ulterior cu privire la cerere.
Articolul
164
Dreptul de vot
Dreptul de vot este un drept personal.
Deputaţii votează individual şi personal.
Orice încălcare a prezentului articol se va considera drept o perturbare gravă a şedinţei, în sensul articolului 153 alineatul (1) şi va avea consecinţele juridice menţionate la articolul respectiv.
Articolul
165
Votul
(1)
Ca regulă generală Parlamentul votează prin ridicarea mâinii.
(2)
În cazul în care Preşedintele hotărăşte că rezultatul nu este clar, Parlamentul este consultat prin vot electronic.
În caz de pană a sistemului electronic de votare, Parlamentul este consultat prin „ridicare în picioare”.
(3)
Rezultatul votului se înregistrează.
Articolul
166
Votul final
La votarea oricărei propuneri de act legislativ, indiferent dacă aceasta se face prin vot unic și/sau vot final, Parlamentul votează prin apel nominal, utilizând sistemul electronic de votare.
Articolul
167
Votul prin apel nominal
(1)
În plus față de cazurile prevăzute la articolul 106 alineatul (4), articolul 107 alineatul (5) și articolul 166, se procedează la vot prin apel nominal în cazul în care un grup politic sau un număr de cel puțin 40 de deputați au cerut în scris acest lucru în seara precedentă votului, cu excepția cazului în care Președintele a hotărât un alt termen.
(2)
Votul prin apel nominal se efectuează prin sistemul electronic de votare.
În cazul în care, din motive tehnice, acesta din urmă nu poate fi utilizat, apelul nominal se face în ordine alfabetică și începe cu numele deputatului tras la sorți.
Președintele votează ultimul.
Se votează pronunţând cu voce tare „da”, „nu” sau „mă abţin”.
Pentru adoptarea sau respingerea textului, se iau în calcul, la numărul de voturi exprimate, numai voturile „pentru” şi „împotrivă”.
Preşedintele stabileşte şi pronunţă rezultatul votului.
Rezultatul votului este consemnat în procesul-verbal al şedinţei.
Lista votanţilor se stabileşte pe grupuri politice, în ordinea alfabetică a numelor deputaţilor şi precizează, în cazul fiecărui deputat, sensul în care a fost dat votul.
Articolul
168
Votul electronic
(1)
În orice moment, Preşedintele poate hotărî utilizarea unui sistem electronic de votare pentru voturile prevăzute la articolele 165, 167 şi 169.
În cazul în care sistemul electronic nu se poate folosi din motive tehnice, votul se desfăşoară în conformitate cu articolul 165, articolul 167 alineatul (2) sau articolul 169.
Modalităţile tehnice de utilizare a acestui sistem sunt reglementate de instrucţiunile Biroului.
(2)
În cazul votului electronic se înregistrează numai rezultatul numeric al votului.
Cu toate acestea, în cazul în care un vot prin apel nominal a fost solicitat în conformitate cu articolul 167 alineatul (1), rezultatul votului se înregistrează nominal şi se consemnează în procesul-verbal al şedinţei, lista votanţilor fiind stabilită pe grupuri politice, în ordinea alfabetică a numelor deputaţilor.
(3)
Votul prin apel nominal se desfăşoară în conformitate cu articolul 167 alineatul (2), în cazul în care majoritatea deputaţilor prezenţi solicită acest lucru.
Pentru a constata îndeplinirea acestei condiţii, se poate utiliza sistemul prevăzut la alineatul (1) al prezentului articol.
Articolul
169
Votul secret
(1)
În cazul numirilor, fără a aduce atingere aplicării articolului 13 alineatul (1), a articolului 186 alineatul (1) şi a articolului 191 alineatul (2) al doilea paragraf, votul este secret.
La calculul voturilor exprimate, se iau în considerare numai buletinele de vot care au menţionate numele deputaţilor a căror candidatură a fost prezentată.
(2)
Votul poate fi secret în cazul în care cel puţin o cincime dintre membrii care compun Parlamentul solicită acest lucru.
Cererea trebuie prezentată înainte de deschiderea votării.
În cazul în care cel puţin o cincime din numărul membrilor care compun Parlamentul prezintă o cerere de vot secret înainte de deschiderea votului, Parlamentul are obligaţia de a proceda la un astfel de vot.
(3)
O cerere de vot secret are prioritate faţă de o cerere de vot prin apel nominal.
(4)
Numărarea voturilor exprimate în cazul votului secret se face de către doi până la opt observatori trași la sorți dintre deputați, cu excepția cazurilor în care se votează electronic.
În cazul voturilor care se desfăşoară în conformitate cu alineatul (1), candidaţii nu pot fi observatori.
Numele deputaţilor care au luat parte la votul secret sunt înregistrate în procesul-verbal al şedinţei în cursul căreia s-a desfăşurat votul.
Articolul
170
Explicaţii privind votul
(1)
Atunci când dezbaterea generală este încheiată, orice deputat poate face o declaraţie orală privind votul final cu durata de cel mult un minut sau o declaraţie scrisă de cel mult 200 de cuvinte, care se reia în stenogramele şedinţelor.
Un grup politic poate prezenta o explicaţie privind votul cu o durată de cel mult două minute.
Nu se mai admite nicio altă cerere de explicaţie privind votul din momentul începerii primei explicaţii.
Explicaţii privind votul final se admit pentru orice subiect prezentat Parlamentului.
În scopurile prezentului articol, expresia „vot final” nu se referă la tipul de vot, ci înseamnă ultima votare a unui subiect.
(2)
Nu se admit explicaţii privind votul asupra chestiunilor de procedură.
(3)
În cazul în care o propunere de act legislativ sau un raport sunt înscrise pe ordinea de zi a Parlamentului în conformitate cu articolul 138, deputaţii pot prezenta în scris explicaţii privind votul, în conformitate cu alineatul (1).
Explicaţiile orale sau în scris privind votul trebuie să aibă o legătură directă cu textul care face obiectul votului.
Articolul
171
Contestarea votului
(1)
Pentru fiecare vot în parte, Preşedintele declară votul deschis şi, ulterior, închis.
(2)
Din momentul în care Preşedintele a declarat votul deschis, nu se mai admite nicio intervenţie, cu excepţia unei intervenţii a Preşedintelui, până în momentul în care acesta declară votul închis.
(3)
Se poate solicita respectarea Regulamentului de procedură în ceea ce priveşte validitatea unui vot după ce Preşedintele a declarat votul închis.
(4)
După anunţarea rezultatelor unui vot prin ridicarea mâinii, se poate cere o verificare a acestora prin sistemul electronic de votare.
(5)
Preşedintele hotărăşte validitatea rezultatului anunţat.
Decizia Preşedintelui nu poate fi contestată.
CAPITOLUL
6
INTERVENŢII PRIVIND PROCEDURA
Articolul
172
Moţiuni de procedură
(1)
Se acordă prioritar cuvântul pentru oricare dintre moţiunile de procedură următoare:
(a)
prezentarea chestiunii preliminare (articolul 174);
(b)
cererea de retrimitere la comisie (articolul 175);
(c)
cererea de închidere a dezbaterii (articolul 176);
(d)
cererea de amânare a dezbaterii sau a votului (articolul 177);
(e)
cererea de suspendare sau de ridicare a şedinţei (articolul 178).
Numai autorul moţiunii, un vorbitor pentru şi un vorbitor împotrivă, precum şi preşedintele sau raportorul comisiei competente pot fi audiaţi cu privire la aceste moţiuni.
(2)
Timpul afectat luării de cuvânt se limitează la un minut.
Articolul
173
Solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură
(1)
Se poate acorda cuvântul unui deputat pentru a-i atrage atenţia Preşedintelui cu privire la nerespectarea Regulamentului de procedură.
La începutul intervenţiei sale, deputatul trebuie să precizeze la ce articol se referă.
(2)
Cererile de luare de cuvânt pentru a solicita respectarea Regulamentului de procedură au prioritate faţă de orice altă cerere de luare de cuvânt.
(3)
Timpul afectat luării de cuvânt se limitează la un minut.
(4)
Preşedintele hotărăşte imediat cu privire la solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură, în conformitate cu dispoziţiile acestuia, şi comunică această hotărâre imediat după solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură.
Hotărârea nu se supune la vot.
(5)
În mod excepţional, Preşedintele poate declara că decizia sa va fi comunicată ulterior, dar, în orice caz, în termen de 24 de ore de la solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură.
Amânarea deciziei nu provoacă amânarea dezbaterii în curs.
Preşedintele poate înainta chestiunea comisiei competente.
Cererile de luare de cuvânt pentru a solicita respectarea Regulamentului de procedură trebuie să se refere la punctul de pe ordinea de zi supus examinării.
Preşedintele îl poate invita, la momentul oportun, pe autorul unei cereri de luare de cuvânt pentru a solicita respectarea Regulamentului de procedură având un alt obiect să intervină, de exemplu după închiderea punctului de pe ordinea de zi în cauză sau înainte de suspendarea şedinţei.
Articolul
174
Chestiunea preliminară
(1)
Înainte de începerea unei dezbateri cu privire la un punct înscris pe ordinea de zi, se poate prezenta o moţiune având ca obiect refuzul dezbaterii punctului respectiv pe motiv de inadmisibilitate (chestiune preliminară).
Această moţiune se supune imediat la vot.
Intenţia de a prezenta chestiunea preliminară trebuie notificată cu cel puţin 24 de ore înainte Preşedintelui, care o comunică de îndată Parlamentului.
(2)
În cazul în care moţiunea este adoptată, Parlamentul trece imediat la punctul următor de pe ordinea de zi.
Articolul
175
Retrimiterea la comisie
(1)
Retrimiterea la comisie poate fi cerută de un grup politic sau de un număr de cel puţin 40 de deputaţi în momentul stabilirii ordinii de zi sau înainte de începerea dezbaterii.
Intenţia de a cere retrimiterea la comisie se notifică cu cel puţin 24 de ore înainte Preşedintelui, care informează de îndată Parlamentul.
(2)
Retrimiterea la comisie poate fi solicitată, de asemenea, de un grup politic sau de un număr de cel puţin 40 de deputaţi înainte sau în timpul votării.
O astfel de cerere se supune imediat la vot.
(3)
O cerere de retrimitere la comisie poate fi prezentată numai o singură dată în cadrul fiecăreia dintre diferitele faze ale procedurii.
(4)
Retrimiterea la comisie suspendă dezbaterea asupra punctului examinat.
(5)
Parlamentul poate acorda comisiei un termen pentru prezentarea concluziilor.
Articolul
176
Închiderea dezbaterii
(1)
Închiderea dezbaterii înainte de epuizarea listei vorbitorilor poate fi propusă de Preşedinte sau solicitată de un grup politic sau de un număr de cel puţin 40 de deputaţi.
Această propunere sau moţiune se supune imediat la vot.
(2)
În cazul în care propunerea sau moţiunea este adoptată, mai poate lua cuvântul numai un membru al fiecărui grup care nu a intervenit încă în dezbatere.
(3)
După intervenţiile prevăzute la alineatul (2), dezbaterea este închisă, iar Parlamentul votează punctul aflat în dezbatere, cu excepţia cazului în care votul a fost stabilit, în prealabil, la un moment precis.
(4)
În cazul în care propunerea sau moţiunea este respinsă, aceasta poate fi prezentată din nou în timpul aceleiaşi dezbateri numai de către Preşedinte.
Articolul
177
Amânarea dezbaterii sau a votului
(1)
Un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi poate prezenta, la deschiderea dezbaterii cu privire la un punct de pe ordinea de zi, o moţiune privind amânarea dezbaterii până la un moment precis.
Această moţiune se supune imediat la vot.
Intenţia de a cere amânarea dezbaterii trebuie notificată cu cel puţin 24 de ore înainte Preşedintelui, care o comunică de îndată Parlamentului.
(2)
În cazul în care moţiunea este adoptată, Parlamentul trece la punctul următor de pe ordinea de zi.
Dezbaterea amânată se reia la momentul stabilit.
(3)
În cazul în care moţiunea este respinsă, aceasta nu poate fi prezentată din nou în cursul aceleiaşi perioade de sesiune.
(4)
Înainte sau în timpul unui vot, un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi pot prezenta o moţiune având ca obiect amânarea votului.
Această moţiune se supune imediat la vot.
Decizia Parlamentului de amânare a dezbaterii pentru o perioadă de sesiune ulterioară trebuie să specifice în ce perioadă de sesiune trebuie înscrisă dezbaterea, dat fiind că ordinea de zi a perioadei de sesiune se stabileşte în conformitate cu articolele 137 şi 140 din regulament.
Articolul
178
Suspendarea sau ridicarea şedinţei
Şedinţa poate fi suspendată sau ridicată în cursul unei dezbateri sau al unui vot în cazul în care Parlamentul ia această hotărâre la propunerea Preşedintelui sau la cererea unui grup politic sau a unui număr de cel puţin 40 de deputaţi.
Propunerea sau moţiunea se supune imediat la vot.
CAPITOLUL
7
PUBLICAREA LUCRĂRILOR
Articolul
179
Procesul-verbal
(1)
Procesul-verbal al fiecărei ședințe, care prezintă procedurile, deciziile Parlamentului și numele vorbitorilor, se distribuie cu cel puțin o jumătate de oră înainte de începutul următoarei ședințe de după-amiază.
Se consideră, de asemenea, „decizii”, în cadrul procedurilor legislative, în sensul prezentei dispoziţii, toate amendamentele adoptate de Parlament, chiar și în cazul respingerii finale a propunerii Comisiei, în conformitate cu articolul 56 alineatul (1), sau a poziției Consiliului, în conformitate cu articolul 65 alineatul (3).
(2)
La începutul fiecărei şedinţe de după-amiază, Preşedintele supune aprobării Parlamentului procesul-verbal al şedinţei precedente.
(3)
În cazul în care procesul-verbal este contestat, Parlamentul hotărăște, dacă este necesar, asupra luării în considerare a modificărilor cerute.
Niciun deputat nu poate interveni mai mult de un minut asupra subiectului.
(4)
Procesul-verbal poartă semnătura Președintelui și a Secretarului General și se păstrează în arhivele Parlamentului.
Procesul-verbal trebuie publicat în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
.
Articolul
180
Textele adoptate
(1)
Textele adoptate de Parlament sunt publicate imediat după vot.
Acestea sunt puse la dispoziţia Parlamentului împreună cu procesul verbal al ședinței respective și sunt păstrate în arhivele Parlamentului.
(2)
Textele adoptate de Parlament fac obiectul unei finalizări juridico-lingvistice sub responsabilitatea Președintelui.
În cazul în care textele în cauză sunt adoptate în baza unui acord încheiat între Parlament și Consiliu, finalizarea este efectuată de cele două instituții în strânsă cooperare și de comun acord.
(3)
Procedura prevăzută la articolul 216 se aplică atunci când, pentru a asigura coerența și calitatea textului în conformitate cu dorința exprimată de Parlament, sunt necesare adaptări care depășesc nivelul corectării greșelilor de dactilografiere sau al corecturilor menite să asigure concordanța între toate versiunile lingvistice, precum și corectitudinea lingvistică și coerența terminologică a acestora.
(4)
Pozițiile adoptate de Parlament în conformitate cu procedura legislativă ordinară se prezintă sub forma unui text consolidat.
În cazul în care votul Parlamentului nu a avut la bază un acord cu Consiliul, textul consolidat identifică toate amendamentele adoptate.
(5)
După finalizare, textele adoptate se semnează de către Președinte și de Secretarul General și sunt publicate în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
.
Articolul
181
Stenograma
(1)
Pentru fiecare şedinţă se întocmeşte, în toate limbile oficiale, stenograma dezbaterilor.
(2)
Vorbitorii au obligaţia de a retrimite Secretariatului, în termen de o săptămână, corecturile făcute la textul discursurilor lor.
(3)
Stenogramele se publică sub formă de anexă în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
.
(4)
Deputaţii pot solicita traducerea în termen scurt a unor părţi din stenogramă.
Articolul
182
Înregistrarea audiovizuală a dezbaterilor
Imediat după şedinţă, o înregistrare audiovizuală a dezbaterilor, conţinând inclusiv banda sonoră a tuturor cabinelor de interpretare, este realizată şi pusă la dispoziţia publicului pe internet.
TITLUL
VII
COMISII ŞI DELEGAŢII
CAPITOLUL
1
COMISII – CONSTITUIRE ŞI ATRIBUŢII
Articolul
183
Constituirea comisiilor permanente
La propunerea Conferinţei preşedinţilor, Parlamentul constituie comisii permanente ale căror atribuţii sunt prevăzute în anexa la Regulamentul de procedură
A se vedea anexa VII.
.
Alegerea membrilor acestor comisii are loc în timpul primei perioade de sesiune a Parlamentului nou-ales şi, din nou, la încheierea unei perioade de doi ani şi jumătate.
Atribuţiile comisiilor permanente se pot stabili la o dată diferită de data constituirii acestora.
Articolul
184
Constituirea comisiilor speciale
La propunerea Conferinței președinților, Parlamentul poate constitui, în orice moment, comisii speciale, ale căror atribuții, componență și mandat sunt stabilite în același timp cu decizia de constituire a acestora; mandatul acestor comisii este de cel mult 12 luni, cu excepția cazului în care, la sfârșitul acestei perioade, Parlamentul hotărăște prelungirea mandatului.
Întrucât atribuțiile, componența și mandatul comisiilor speciale sunt stabilite în același timp cu decizia de constituire a acestora, Parlamentul nu poate decide ulterior modificarea atribuțiilor, nici în sensul restrângerii, nici în sensul extinderii acestora.
Articolul
185
Comisiile de anchetă
(1)
Parlamentul poate constitui, la cererea unui sfert dintre membrii care îl compun, o comisie de anchetă pentru examinarea presupuselor încălcări ale dreptului Uniunii sau cazuri de administrare defectuoasă în aplicarea dreptului Uniunii, care ar reprezenta fapta fie a unei instituţii sau a unui organ al Uniunii, fie a administraţiei publice a unui stat membru, fie a unor persoane mandatate prin dreptul Uniunii să îl pună în aplicare.
Decizia de constituire a unei comisii de anchetă se publică în
Jurnalul
O
f
i
cial
al
U
niunii
Europene
în termen de o lună.
Parlamentul ia, de asemenea, toate măsurile necesare pentru a asigura o difuzare optimă a acestei decizii.
(2)
Modalităţile de funcţionare a unei comisii de anchetă sunt reglementate de dispoziţiile prezentului regulament aplicabile comisiilor, sub rezerva dispoziţiilor speciale prevăzute de prezentul articol şi de Decizia Parlamentului European, a Consiliului şi a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European, anexată la prezentul regulament
A se vedea anexa IX.
.
(3)
Cererea de constituire a unei comisii de anchetă trebuie să definească obiectul anchetei şi să expună detaliat motivele care o justifică.
Parlamentul, la propunerea Conferinţei preşedinţilor, ia o decizie cu privire la constituirea comisiei şi, în cazul unei decizii favorabile, la componenţa acesteia, în conformitate cu dispoziţiile articolului 186.
(4)
Comisia de anchetă îşi încheie activitatea prin depunerea unui raport în termen de cel mult 12 luni.
Parlamentul poate prelungi de două ori termenul cu încă trei luni.
În cadrul comisiei, au drept de vot numai membrii titulari sau, în cazul în care aceştia sunt absenţi, membrii supleanţi permanenţi.
(5)
Comisia de anchetă îşi alege preşedintele şi doi vicepreşedinţi şi numeşte unul sau mai mulţi raportori.
De asemenea, comisia poate încredinţa membrilor săi misiuni şi sarcini specifice sau le poate delega competenţe, aceştia fiind obligaţi să îi prezinte un raport detaliat.
În perioada dintre reuniuni, biroul comisiei exercită, în caz de urgenţă sau de necesitate, competenţele comisiei, sub rezerva ratificării în timpul reuniunii următoare.
(6)
În cazul în care o comisie de anchetă consideră că unul dintre drepturile sale nu a fost respectat, aceasta propune Preşedintelui Parlamentului întreprinderea demersurilor necesare.
(7)
Comisia de anchetă se poate adresa instituţiilor sau persoanelor menţionate la articolul 3 din decizia menţionată la alineatul (2), în vederea unei audieri sau a primirii de documente.
Cheltuielile de deplasare şi de şedere ale membrilor şi funcţionarilor instituţiilor şi organelor Uniunii sunt suportate de către acestea.
Cheltuielile de deplasare şi de şedere ale altor persoane care compar în faţa unei comisii de anchetă sunt rambursate de către Parlamentul European în conformitate cu modalităţile aplicabile în cazul audierii experţilor.
Orice persoană chemată pentru a depune mărturie în faţa unei comisii de anchetă poate invoca drepturile de care ar beneficia în calitate de martor în faţa unei instanţe din ţara de origine.
Aceste drepturi trebuie să i se aducă la cunoştinţă înainte de a compărea în faţa comisiei.
În ceea ce priveşte limbile utilizate, comisia de anchetă aplică dispoziţiile articolului 146.
Cu toate acestea, biroul comisiei:
-
poate limita serviciile de interpretare la limbile oficiale ale participanţilor la lucrări, în cazul în care consideră necesar acest lucru din motive de confidenţialitate,
-
decide cu privire la traducerea documentelor primite, astfel încât comisia să se poată achita de sarcina sa cu eficienţă şi rapiditate, respectând secretul şi confidenţialitatea impuse.
(8)
Preşedintele comisiei de anchetă, împreună cu biroul, adoptă măsuri astfel încât secretul sau confidenţialitatea lucrărilor să fie respectate şi informează în timp util membrii comisiei cu privire la aceasta.
De asemenea, preşedintele reaminteşte în mod expres dispoziţiile articolului 2 alineatul (2) din decizia menţionată anterior.
Se aplică dispoziţiile anexei VIII partea A la regulament.
(9)
Examinarea documentelor transmise sub rezerva secretului sau a confidenţialităţii se efectuează prin intermediul unor dispozitive tehnice care garantează accesul personal şi exclusiv la aceste documente al membrilor însărcinaţi cu examinarea lor.
Membrii în cauză îşi iau angajamentul solemn de a nu permite accesul niciunei alte persoane la informaţiile secrete sau confidenţiale în sensul prezentului articol şi de a le utiliza numai pentru elaborarea raportului pe care trebuie să-l prezinte comisiei de anchetă.
Reuniunile se desfăşoară în săli dotate cu echipamente care nu permit ascultarea de către persoane neautorizate.
(10)
La închiderea lucrărilor, comisia de anchetă prezintă Parlamentului un raport privind rezultatele acestora, menţionând, dacă este cazul, opiniile minoritare, în condiţiile prevăzute la articolul 52.
Acest raport se publică.
La cererea comisiei de anchetă, Parlamentul organizează o dezbatere a raportului în perioada de sesiune următoare prezentării acestuia.
De asemenea, comisia de anchetă poate prezenta Parlamentului un proiect de recomandare adresată instituţiilor sau organelor Uniunii Europene sau statelor membre.
(11)
Preşedintele Parlamentului însărcinează comisia competentă, în conformitate cu dispoziţiile anexei VII, să verifice măsurile luate ca urmare a rezultatelor obţinute de comisia de anchetă şi, dacă este necesar, să prezinte un raport cu privire la aceasta.
Preşedintele adoptă toate celelalte dispoziţii necesare în vederea aplicării concrete a concluziilor anchetelor.
Numai propunerii Conferinţei preşedinţilor privind componenţa unei comisii de anchetă [alineatul (3)] i se pot aduce amendamente în conformitate cu articolul 186 alineatul (2).
Nu se pot aduce amendamente obiectului anchetei, astfel cum a fost definit de un sfert dintre membrii care compun Parlamentul [alineatul (3)], sau perioadei stabilite la alineatul (4).
Articolul
186
Componenţa comisiilor
(1)
Alegerea membrilor comisiilor şi ai comisiilor de anchetă are loc după desemnarea candidaţilor de către grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi.
Conferinţa preşedinţilor prezintă Parlamentului o serie de propuneri.
Componenţa comisiilor reflectă, în măsura posibilului, componenţa Parlamentului.
În cazul în care un membru trece la un alt grup politic, îşi păstrează pentru restul mandatului de doi ani şi jumătate locurile ocupate în cadrul comisiilor parlamentare.
Cu toate acestea, în cazul în care schimbarea grupului de către un membru perturbă reprezentarea echitabilă a diferitelor tendinţe politice în cadrul unei comisii, Conferinţa preşedinţilor, în conformitate cu procedura prevăzută la alineatul (1) a doua teză, trebuie să prezinte noi propuneri cu privire la componenţa comisiei, sub rezerva garantării drepturilor individuale ale membrului în cauză.
Proporționalitatea locurilor în comisie distribuite între grupurile politice trebuie să respecte numărul întreg cel mai apropiat.
Dacă un grup decide să nu ocupe locuri într-o comisie, locurile respective rămân vacante, iar comisia își reduce dimensiunile cu numărul corespunzător.
Nu este permis schimbul de locuri între grupurile politice.
(2)
Se admit amendamente la propunerile Conferinţei preşedinţilor, cu condiţia ca acestea să fie depuse de un număr de cel puţin 40 de deputaţi.
Parlamentul se pronunţă prin vot secret cu privire la aceste amendamente.
(3)
Sunt consideraţi aleşi deputaţii ale căror nume apar în propunerile Conferinţei preşedinţilor, eventual modificate în conformitate cu alineatul (2).
(4)
În cazul în care un grup politic omite să prezinte, în conformitate cu alineatul (1), candidaţi la o comisie de anchetă în termenul stabilit de Conferinţa preşedinţilor, aceasta prezintă Parlamentului numai candidaturile care i-au fost notificate în acest termen.
(5)
Înlocuirea membrilor comisiilor ca urmare a existenţei unor locuri vacante poate fi decisă provizoriu de Conferinţa preşedinţilor cu acordul deputaţilor care urmează a fi numiţi şi ţinând seama de dispoziţiile alineatului (1).
(6)
Aceste modificări se supun ratificării Parlamentului în şedinţa următoare.
Articolul
187
Membrii supleanţi
(1)
Grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi pot desemna pentru fiecare comisie un număr de supleanţi permanenţi, egal cu numărul membrilor titulari reprezentanţi ai diferitelor grupuri şi ai membrilor neafiliaţi din cadrul comisiei.
Preşedintele trebuie informat cu privire la aceasta.
Supleanţii permanenţi sunt abilitaţi să participe la reuniunile comisiei, să ia cuvântul în cadrul acestora şi, în cazul absenţei unui membru titular, să participe la vot.
(2)
De asemenea, în cazul absenţei unui membru titular şi în cazul în care nu au fost numiţi supleanţi permanenţi sau în cazul absenţei acestora din urmă, membrul titular al comisiei poate fi înlocuit la reuniuni de un alt membru cu drept de vot din acelaşi grup politic.
Numele supleantului trebuie comunicat preşedintelui comisiei înainte de începerea votului.
Dispoziţiile alineatului (2) se aplică mutatis mutandis în cazul deputaţilor neafiliaţi.
Comunicarea prealabilă prevăzută la alineatul (2) ultima teză trebuie făcută înainte de închiderea dezbaterii sau înainte de începerea votului asupra punctului (punctelor) pentru care titularul este suplinit.
Aceste dispoziţii conţin două elemente clar stabilite în acest text:
–
un grup politic nu poate avea mai mulţi membri supleanţi permanenţi decât membrii titulari în cadrul unei comisii;
–
numai grupurile politice pot numi membri supleanţi permanenţi şi singura condiţie este de a informa Preşedintele cu privire la aceasta.
În concluzie:
–
calitatea de supleant permanent depinde doar de apartenenţa la un grup politic determinat;
–
în cazul modificării numărului de membri titulari de care dispune un grup politic în cadrul unei comisii, numărul maxim de membri supleanţi permanenţi pe care acesta îi poate numi suferă aceeaşi modificare;
–
un membru care trece la alt grup politic nu-şi poate păstra mandatul de supleant permanent pe care îl deţinea în cadrul grupului de origine;
–
în niciun caz, un membru al unei comisii nu poate fi supleant al unui coleg aparţinând unui alt grup politic.
Articolul
188
Atribuţiile comisiilor
(1)
Comisiile permanente au misiunea de a examina chestiunile în legătură cu care au fost sesizate de Parlament sau, în timpul unei întreruperi a sesiunii, de Preşedinte, în numele Conferinţei preşedinţilor.
Misiunile comisiilor speciale şi ale comisiilor de anchetă sunt stabilite în momentul constituirii acestora; aceste comisii nu pot emite avize adresate altor comisii.
(A se vedea interpretarea de la articolul 184.)
(2)
În cazul în care o comisie permanentă declară că nu are competență pentru examinarea unei chestiuni sau în cazul conflictului de competență între două sau mai multe comisii permanente, Conferința președinților este sesizată cu privire la chestiunea competenței în termen de patru săptămâni de activitate de la anunțarea în plen a sesizării comisiei.
Conferința președinților hotărăște în termen de șase săptămâni în temeiul recomandării Conferinței președinților de comisie sau, în lipsă, a președintelui acesteia din urmă.
În cazul în care Conferința președinților nu a luat nicio decizie în termenul stabilit, recomandarea este considerată ca fiind aprobată.
Președinții de comisie pot încheia acorduri cu alți președinți de comisie cu privire la alocarea unui subiect unei comisii anume, sub rezerva autorizării, dacă este necesar, a procedurii comisiilor asociate, în conformitate cu articolul 50.
(3)
În cazul în care mai multe comisii permanente sunt competente într-o chestiune, se desemnează o comisie competentă şi comisii sesizate pentru aviz.
Cu toate acestea, numărul comisiilor sesizate simultan cu privire la o chestiune nu poate fi mai mare de trei, cu excepţia cazului în care, din motive justificate, s-a decis o derogare de la această regulă în condiţiile prevăzute la alineatul (1).
(4)
Două sau mai multe comisii sau subcomisii pot proceda la examinarea în comun a chestiunilor care intră în competenţa acestora, însă fără a putea lua nicio decizie.
(5)
Orice comisie poate însărcina, cu acordul Biroului, unul sau mai mulţi membri să efectueze o misiune de studiu sau de informare.
Articolul
189
Comisia competentă cu verificarea prerogativelor
Una dintre comisiile constituite în condiţiile prevăzute în prezentul regulament este competentă să verifice prerogativele şi să pregătească deciziile privind contestarea alegerilor.
Articolul
190
Subcomisiile
(1)
Sub rezerva acordului prealabil al Conferinţei preşedinţilor, orice comisie permanentă sau specială poate desemna, în cadrul său, în interesul lucrărilor sale, una sau mai multe subcomisii a căror componenţă o determină în sensul articolului 186 şi căreia îi stabileşte competenţa.
Subcomisiile raportează comisiei care le-a creat.
(2)
Procedura adoptată pentru comisii se aplică şi subcomisiilor.
(3)
Supleanţii sunt admişi să facă parte din subcomisii în aceleaşi condiţii cu cele stabilite în cazul comisiilor.
(4)
Aplicarea acestor dispoziţii trebuie să garanteze dependenţa unei subcomisii de comisia în cadrul căreia a fost constituită.
În acest scop, toţi membrii titulari ai unei subcomisii sunt aleşi dintre membrii comisiei principale.
Articolul
191
Birourile comisiilor
(1)
La prima reuniune a comisiei după alegerea membrilor comisiilor în conformitate cu articolul 186, comisia alege un președinte și, în tururi de scrutin diferite, vicepreședinți care formează biroul comisiei.
Numărul vicepreședinților care urmează a fi aleși este hotărât de către Parlament, în urma unei propuneri a Conferinței președinților.
Prezentul articol nu împiedică, ci dimpotrivă permite preşedintelui comisiei principale să îi implice pe preşedinţii de subcomisie în activitatea biroului sau să le permită acestora să conducă dezbaterile cu privire la chestiuni aflate în competenţa specifică a subcomisiilor în cauză, cu condiţia ca această modalitate de a proceda să fie supusă analizei biroului în ansamblul său şi să fie aprobată de acesta.
(2)
În cazul în care numărul de candidaţi corespunde numărului de locuri care urmează a fi ocupate, alegerile se pot desfăşura prin aclamare.
În caz contrar sau la cererea unei şesimi dintre membrii comisiei, alegerile se desfăşoară prin vot secret.
În cazul unei singure candidaturi, candidatul este ales cu majoritatea absolută a voturilor exprimate, însumând atât voturile pentru, cât şi voturile împotrivă.
În cazul mai multor candidaturi la primul tur de scrutin, este ales candidatul care obţine majoritatea absolută a voturilor exprimate, astfel cum sunt definite la paragraful precedent.
În al doilea tur, este ales candidatul care obţine cel mai mare număr de voturi.
În caz de egalitate a numărului de voturi, este ales candidatul cel mai vârstnic.
În cazul în care este necesar un al doilea tur de scrutin, se pot prezenta noi candidaturi.
Articolul
192
Coordonatori în cadrul comisiei și raportori alternativi
(1)
Grupurile politice pot desemna pe unul dintre membrii lor în calitate de coordonator.
(2)
Dacă este cazul, coordonatorii din cadrul unei comisii sunt convocați de către președintele comisiei pentru a pregăti deciziile care urmează a fi luate de către comisie, în special în cazul deciziilor privind procedura sau numirea raportorilor.
Comisia poate să delege coordonatorilor competența de a lua anumite decizii, cu excepția deciziilor referitoare la adoptarea rapoartelor, a avizelor și a amendamentelor.
Vicepreședinții pot fi invitați să participe la reuniunile coordonatorilor din cadrul comisiei, cu rol consultativ.
Coordonatorii se străduiesc să ajungă la un consens.
Atunci când nu se poate ajunge la un consens, aceștia pot hotărî doar cu o majoritate care reprezintă clar o majoritate largă a comisiei, ținând seama de reprezentarea proporțională a fiecărui grup politic.
(3)
Grupurile politice pot să desemneze, pentru fiecare raport, un raportor alternativ care să urmărească evoluția raportului respectiv și să obțină compromisuri în cadrul comisiei în numele grupului său.
Numele raportorilor alternativi sunt comunicate președintelui comisiei.
La propunerea coordonatorilor, comisia poate decide în special să implice raportorii alternativi în eforturile de a ajunge la un acord cu Consiliul în procedurile legislative ordinare.
CAPITOLUL
2
COMISII – FUNCŢIONARE
Articolul
193
Reuniunile comisiilor
(1)
Comisiile se reunesc la convocarea preşedinţilor acestora sau la iniţiativa Preşedintelui Parlamentului.
(2)
Comisia şi Consiliul pot participa la reuniunile comisiilor la invitaţia preşedintelui comisiei, făcută în numele acesteia.
Printr-o decizie specială a comisiei, orice altă persoană poate fi invitată să asiste la o reuniune şi să ia cuvântul.
Prin analogie, decizia privind prezenţa asistenţilor deputaţilor la reuniunile comisiilor este lăsată la aprecierea fiecărei comisii.
Comisia competentă poate organiza, sub rezerva aprobării Biroului, o audiere a experţilor în cazul în care consideră că această audiere este indispensabilă pentru buna desfăşurare a lucrărilor sale privind o chestiune determinată.
Dacă doresc, comisiile sesizate pentru aviz pot participa la audiere.
Dispozițiile de la prezentul alineat se interpretează în conformitate cu punctul 50 din Acordul-cadru privind relațiile dintre Parlamentul European și Comisia Europeană
A se vedea anexa XIV
.
(3)
Fără a aduce atingere aplicării articolului 49 alineatul (6), cu excepţia unei decizii contrare a comisiei, deputaţii pot asista la reuniunile comisiilor din care nu fac parte, fără a putea participa la deliberări.
Cu toate acestea, deputaţii respectivi pot fi autorizaţi de către comisie să participe la lucrări cu funcţie consultativă.
Articolul
194
Procesele-verbale ale reuniunilor comisiilor
Procesul-verbal al fiecărei reuniuni a comisiei se distribuie tuturor membrilor comisiei și se supune aprobării acesteia.
Articolul
195
Votul în comisie
(1)
Orice deputat poate depune amendamente în vederea examinării în comisie.
(2)
O comisie poate vota în mod valabil în cazul în care un sfert dintre membrii care o compun sunt efectiv prezenţi.
Cu toate acestea, în cazul în care o şesime dintre membrii care o compun solicită acest lucru înainte de începerea votării, votul este valabil numai cu participarea majorităţii membrilor comisiei.
(3)
Votul în comisie se face prin ridicarea mâinii, cu excepţia cazului în care un sfert dintre membrii comisiei solicită votul prin apel nominal.
În acest caz se procedează la vot în conformitate cu articolul 167 alineatul (2).
(4)
Preşedintele comisiei participă la dezbateri şi la vot, fără a avea, însă, un vot decisiv.
(5)
Având în vedere amendamentele depuse, comisia poate, în loc să procedeze la vot, să solicite raportorului să prezinte un nou proiect care să ia în considerare cel mai mare număr posibil de amendamente.
În acest caz, se stabileşte un nou termen pentru depunerea amendamentelor la respectivul proiect.
Articolul
196
Dispoziţii privind şedinţa plenară aplicabile în comisie
Articolele 12, 13, 14, 17, 18, 36-44, 148, articolul 149 alineatele (2) şi (10), articolele 152, 154, 156-159, 161, articolul 163 alineatul (1), articolele 164, 165, 168, 169, 171-174, 177 și 178 se aplică
mutatis
mutandis
reuniunilor comisiilor.
Articolul
197
Timpul afectat întrebărilor în comisie
În cazul în care comisia decide astfel, un interval de timp afectat întrebărilor poate fi instituit în cadrul acesteia.
Fiecare comisie îşi fixează procedura de urmat pentru desfăşurarea respectivului interval de timp afectat întrebărilor.
CAPITOLUL
3
DELEGAŢII INTERPARLAMENTARE
Articolul
198
Constituirea şi rolul delegaţiilor interparlamentare
(1)
La propunerea Conferinţei preşedinţilor, Parlamentul constituie delegaţii interparlamentare permanente şi stabileşte natura acestora şi numărul de membri în funcţie de atribuţiile fiecăreia.
Alegerea membrilor delegaţiilor are loc în cursul celei dintâi sau celei de a doua perioade de sesiune a Parlamentului nou-ales pentru întreaga durată a legislaturii.
(2)
Alegerea membrilor delegaţiilor are loc după prezentarea candidaţilor în faţa Conferinţei preşedinţilor de către grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi.
Conferinţa preşedinţilor prezintă Parlamentului propuneri care ţin seama, în măsura posibilului, de o reprezentare echitabilă a statelor membre şi a tendinţelor politice.
Se aplică articolul 186 alineatele (2), (3), (5) şi (6).
(3)
Birourile delegaţiilor se constituie în aplicarea procedurii stabilite pentru comisiile permanente, în conformitate cu articolul 191.
(4)
Competenţele generale ale diferitelor delegaţii sunt definite de către Parlament.
Acesta poate, în orice moment, să le extindă sau să le restrângă.
(5)
Dispoziţiile de executare privind activitatea delegaţiilor se stabilesc de către Conferinţa preşedinţilor, la propunerea Conferinţei preşedinţilor de delegaţie.
(6)
Preşedintele delegaţiei prezintă un raport de activitate comisiei competente pentru afaceri externe şi securitate.
(7)
Președintelui unei delegații i se oferă posibilitatea de a fi audiat de către o comisie atunci când pe ordinea de zi se află un punct care ține de domeniul de competență al delegației.
Același lucru se aplică președintelui sau raportorului unei comisii în cazul reuniunilor unei delegații.
Articolul
199
Cooperarea cu Adunarea Parlamentară a Consiliului Europei
(1)
Organele Parlamentului, în special comisiile, cooperează cu organele corespondente din Adunarea Parlamentară a Consiliului Europei în domeniile de interes comun, în special în vederea îmbunătăţirii eficacităţii lucrărilor şi pentru a evita suprapunerile.
(2)
Conferinţa preşedinţilor, de comun acord cu autorităţile competente ale Adunării Parlamentare a Consiliului Europei, defineşte modalităţile de punere în aplicare a acestor dispoziţii.
Articolul
200
Comisiile parlamentare mixte
(1)
Parlamentul European poate constitui comisii parlamentare mixte împreună cu parlamentele statelor asociate la Uniune sau ale statelor cu care au fost angajate negocieri în vederea aderării.
Aceste comisii pot formula recomandări adresate parlamentelor participante.
În ceea ce priveşte Parlamentul European, recomandările adresate acestuia se trimit comisiei competente, care prezintă propuneri în legătură cu modul în care li se va da curs.
(2)
Competenţele generale ale diferitelor comisii parlamentare mixte sunt definite de Parlamentul European şi prin acordurile încheiate cu ţările terţe.
(3)
Comisiile parlamentare mixte sunt reglementate de normele de procedură prevăzute de acordul în cauză.
Acestea se bazează pe paritatea dintre delegaţia Parlamentului European şi cea a parlamentului partener.
(4)
Comisiile parlamentare mixte adoptă un regulament propriu pe care îl supun aprobării Biroului Parlamentului European şi a Biroului parlamentului partener.
(5)
Alegerea membrilor delegaţiilor Parlamentului European la comisiile parlamentare mixte, precum şi constituirea birourilor acestor delegaţii se desfăşoară în conformitate cu procedura stabilită pentru delegaţiile interparlamentare.
TITLUL
VIII
PETIŢII
Articolul
201
Dreptul de petiţionare
(1)
Orice cetăţean al Uniunii Europene, precum şi orice persoană fizică sau juridică având reşedinţa sau sediul social într-un stat membru are dreptul de a înainta cu titlu individual sau în asociere cu alţi cetăţeni sau persoane, o petiţie Parlamentului European, privind un subiect care face parte din domeniile de activitate ale Uniunii Europene şi care îl sau o priveşte în mod direct.
(2)
Petiţiile adresate Parlamentului trebuie să menţioneze numele, cetăţenia şi domiciliul fiecăruia dintre petiţionari.
(3)
În cazul în care o petiție este semnată de mai multe persoane fizice sau juridice, semnatarii desemnează un reprezentant și reprezentanți supleanţi care, în scopul prezentului titlu, sunt considerați a fi petiționari.
În lipsa unei asemenea desemnări, primul semnatar sau o altă persoană adecvată este considerată a fi petiționarul.
(4)
Fiecare petiționar își poate retrage sprijinul pentru petiție în orice moment.
După retragerea sprijinului de către toți petiționarii, petiția devine nulă și lipsită de efecte.
(5)
Petițiile trebuie redactate într-o limbă oficială a Uniunii Europene.
Petițiile redactate într-o altă limbă sunt examinate numai dacă petiționarul a anexat o traducere într-o limbă oficială.
În corespondența sa cu petiționarul, Parlamentul utilizează limba oficială în care a fost tradusă petiţia.
Biroul poate decide ca petițiile și corespondența cu petiționarii să poată fi redactate în alte limbi utilizate într-un stat membru.
(6)
Petiţiile se înscriu într-un registru general în ordinea primirii, dacă îndeplinesc condiţiile prevăzute la alineatul (2).
În caz contrar, petiţiile se arhivează, iar petiţionarului i se aduce la cunoştinţă motivul arhivării.
(7)
Președintele trimite petițiile înscrise în registrul general comisiei competente care stabilește în primul rând dacă acestea sunt admisibile sau ia o decizie diferită în conformitate cu articolul 227 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene.
În cazul în care comisia competentă nu reușește să ajungă la un consens privind admisibilitatea petiției, aceasta este declarată admisibilă la cererea a cel puțin un sfert din membrii comisiei.
(8)
Petițiile declarate inadmisibile de către comisie se arhivează.
Decizia motivată se notifică petiționarului.
În cazul în care este posibil, pot fi recomandate modalităţi alternative de soluţionare.
(9)
Odată înregistrate, petițiile devin, în general, documente publice, iar numele petiționarului și conținutul petiției pot fi publicate de Parlament din motive de transparență.
(10)
Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (9), petiționarul poate solicita ca numele său să nu fie divulgat pentru a i se proteja viața privată, iar Parlamentul trebuie, în acest caz, să respecte această solicitare.
În cazul în care reclamaţia petiționarului nu poate fi cercetată din motive de anonimitate, petiționarul este consultat cu privire la următoarele etape care trebuie parcurse.
(11)
Petiționarul poate solicita ca petiția sa să fie tratată confidențial, iar în acest caz, Parlamentul ia precauțiile necesare pentru a garanta că nu este făcut public conținutul acesteia.
Petiționarul este informat cu privire la condițiile exacte în care se aplică această dispoziție.
(12)
În cazul în care consideră necesar acest lucru, comisia poate prezenta chestiunea Ombudsmanului.
(13)
Petiţiile adresate Parlamentului de către persoane fizice sau juridice care nu sunt cetăţeni ai Uniunii Europene şi nici nu au reşedinţa sau sediul social într-un stat membru se înregistrează şi se arhivează separat.
Preşedintele adresează lunar comisiei competente pentru examinarea petiţiilor o situaţie cu înregistrările petiţiilor primite în cursul lunii precedente şi menţionează obiectul acestora, iar comisia competentă poate solicita comunicarea petiţiilor pe care consideră oportun să le examineze.
Articolul
202
Examinarea petiţiilor
(1)
Petițiile admisibile sunt examinate de către comisia competentă în cursul activității sale obișnuite, fie printr-o discuție în cadrul unei reuniuni ordinare, fie printr-o procedură scrisă.
Petiționarii pot fi invitați să participe la reuniuni ale comisiei dacă petiția acestora face obiectul discuției sau pot solicita să fie prezenți.
Președintele acordă petiționarilor, în mod discreţionar, dreptul de a lua cuvântul.
(2)
În cazul unei petiții admisibile, comisia poate decide să elaboreze un raport din proprie inițiativă în conformitate cu articolul 48 alineatul (1) sau să depună o scurtă propunere de rezoluție în Parlament, dacă nu există obiecții din partea Conferinței președinților.
Astfel de propuneri de rezoluție se înscriu în proiectul de ordine de zi a perioadei de sesiune care are loc nu mai târziu de opt săptămâni de la adoptarea lor în comisie.
Acestea se supun votului unic și, de asemenea, fără dezbatere, cu excepția cazului în care Conferința președinților decide în mod excepțional să aplice articolul 139.
Comisia poate solicita avizul unei alte comisii, care are competențe specifice legate de chestiunea examinată în conformitate cu articolul 49 și anexa VII.
(3)
Atunci când raportul abordează în special aplicarea sau interpretarea legislației Uniunii sau modificări propuse la legislația în vigoare, comisia competentă este asociată în conformitate cu articolul 49 alineatul (1) și articolul 50 prima și a doua liniuță.
Comisia competentă acceptă fără vot sugestiile primite de la comisia competentă referitoare la părțile din propunerea de rezoluție care abordează aplicarea sau interpretarea legislației Uniunii, sau modificări ale legislației în vigoare.
În cazul în care comisia competentă nu acceptă aceste sugestii, comisia asociată le poate prezenta direct în plen.
(4)
Se stabilește un registru electronic în care cetățenii îşi pot exprima sau retrage sprijinul faţă de petiționar, punându-și semnătura electronică la sfârșitul petiției declarate admisibilă și înscrise în registru.
(5)
În cadrul cercetării petițiilor, al constatării faptelor sau căutării de soluții, comisia poate organiza vizite destinate informării la fața locului în statul membru sau în regiunea în cauză.
Rapoartele asupra vizitelor sunt elaborate de participanții la acestea.
Rapoartele se transmit Președintelui după aprobarea de către comisie.
(6)
Comisia poate solicita asistență Comisiei Europene, în special în ceea ce privește furnizarea unor informații cu privire la aplicarea dreptului Uniunii sau la respectarea acestuia, precum și a oricăror informații sau documente relevante pentru petiție.
Reprezentanții Comisiei Europene sunt invitați să asiste la reuniunile comisiei.
(7)
Comisia poate să solicite Președintelui să transmită avizul sau recomandarea sa Comisiei , Consiliului sau autorității competente a statului membru în cauză, pentru a se formula un răspuns sau a se întreprinde o acțiune.
(8)
Comisia informează semestrial Parlamentul cu privire la deliberările sale.
Comisia informează în special Parlamentul cu privire la măsurile luate de către Consiliu sau de către Comisia Europeană în cazul petiţiilor transmise de Parlament.
(9)
Petiționarul este informat cu privire la decizia luată de comisie și motivele care o justifică.
Atunci când examinarea unei petiții admisibile s-a încheiat, aceasta este declarată închisă, iar petiționarul este informat.
Articolul
203
Accesul publicului la petiţii
(1)
Petiţiile înscrise în registrul general prevăzut la articolul 201 alineatul (6), precum şi deciziile cele mai importante privind procedura de examinare a acestora se anunţă în plen.
Aceste comunicări sunt menţionate în procesul-verbal al şedinţei.
(2)
Titlul şi rezumatul petiţiilor înscrise în registrul general, precum şi avizele care însoţesc examinarea petiţiei şi deciziile esenţiale sunt puse la dispoziţia publicului într-o bază de date, cu condiţia ca petiţionarul să îşi fi exprimat acordul cu privire la aceasta.
Petiţiile care necesită un tratament confidenţial se depun la arhivele Parlamentului, unde pot fi consultate de orice deputat.
TITLUL
IX
OMBUDSMANUL
Articolul
204
Alegerea Ombudsmanului
(1)
La începutul fiecărei legislaturi, imediat după alegerea sa sau în cazurile prevăzute la alineatul (8), Preşedintele lansează un apel la candidaturi în vederea numirii Ombudsmanului şi stabileşte termenul de prezentare a acestora.
Apelul se publică în
Jurn
alul
Oficial
al
Uniunii
Europene
.
(2)
Candidaturile trebuie să fie susţinute de un număr de cel puţin 40 de deputaţi, resortisanţi ai cel puţin două state membre.
Fiecare deputat poate susţine o singură candidatură.
Candidaturile trebuie să cuprindă toate documentele justificative care permit stabilirea cu certitudine a capacităţii candidatului de a îndeplini condiţiile impuse de Statutul Ombudsmanului.
(3)
Candidaturile se transmit comisiei competente care poate cere audierea celor interesaţi.
La aceste audieri poate participa orice deputat.
(4)
Lista alfabetică a candidaturilor admisibile se supune ulterior votului Parlamentului.
(5)
Votul este secret, iar decizia se adoptă cu majoritatea voturilor exprimate.
În cazul în care niciunul dintre candidaţi nu este ales la sfârşitul primelor două tururi, numai cei doi candidaţi care au obţinut cel mai mare număr de voturi în cel de-al doilea tur se pot menţine.
În toate cazurile de egalitate de voturi, este numit candidatul cel mai vârstnic.
(6)
Înainte de deschiderea votului, Preşedintele se asigură că sunt prezenţi cel puţin o jumătate dintre membrii care compun Parlamentul.
(7)
Persoana aleasă este invitată imediat să depună jurământul în fața Curții de Justiție.
(8)
Cu excepţia cazurilor de deces sau destituire, Ombudsmanul rămâne în funcţie până la preluarea acesteia de către succesorul său.
Articolul
205
Activitatea Ombudsmanului
(1)
Decizia privind statutul şi condiţiile generale de exercitare a funcţiilor Ombudsmanului, precum şi dispoziţiile de executare aferente, astfel cum au fost adoptate de Ombudsman, sunt anexate la regulament în scop informativ
A se vedea anexa XI.
.
(2)
În conformitate cu articolul 3 alineatele (6) şi (7) din decizia menţionată anterior, Ombudsmanul informează Parlamentul cu privire la cazurile de administrare defectuoasă pe care le descoperă, iar comisia competentă poate întocmi un raport în legătură cu acestea.
La sfârşitul fiecărei sesiuni anuale, Ombudsmanul prezintă Parlamentului un raport cu privire la rezultatele anchetelor întreprinse, în conformitate cu articolul 3 alineatul (8) din decizia menţionată anterior.
Comisia competentă întocmeşte un raport care se prezintă Parlamentului în scopul dezbaterii.
(3)
Ombudsmanul poate, de asemenea, să furnizeze informaţii comisiei competente, la cererea acesteia, sau să fie audiat de către aceasta, din proprie iniţiativă.
Articolul
206
Destituirea Ombudsmanului
(1)
O zecime dintre membrii care compun Parlamentul pot solicita destituirea Ombudsmanului pe motiv că nu mai îndeplineşte condiţiile necesare exercitării funcţiilor sale sau pentru că a comis o abatere gravă.
(2)
Cererea se trimite Ombudsmanului şi comisiei competente care, în cazul în care majoritatea membrilor săi consideră că motivele invocate sunt întemeiate, prezintă un raport Parlamentului.
La cererea sa, Ombudsmanul este audiat înainte de supunerea la vot a raportului.
Parlamentul, după dezbatere, hotărăşte prin vot secret.
(3)
Înainte de începerea votului, Preşedintele se asigură de prezenţa a cel puţin jumătate dintre membrii care compun Parlamentul.
(4)
În cazul unui vot favorabil destituirii Ombudsmanului şi în cazul în care acesta nu i-a dat curs, Preşedintele sesizează Curtea de Justiţie a Uniunii Europene cel mai târziu în perioada de sesiune următoare votului, solicitându-i să se pronunţe în cel mai scurt timp asupra cererii vizând declararea destituirii Ombudsmanului.
Demisia voluntară a Ombudsmanului întrerupe această procedură.
TITLUL
X
SECRETARIATUL GENERAL AL PARLAMENTULUI
Articolul
207
Secretariatul General
(1)
Parlamentul este asistat de un Secretar General numit de Birou.
Secretarul General îşi ia angajamentul solemn, în faţa Biroului, de a-şi exercita funcţiile în deplină imparţialitate şi cu corectitudine.
(2)
Secretarul General al Parlamentului conduce un secretariat ale cărui componenţă şi organizare sunt stabilite de Birou.
(3)
Biroul stabileşte organigrama Secretariatului General şi reglementările privind situaţia administrativă şi financiară a funcţionarilor şi a altor agenţi.
De asemenea, Biroul stabileşte categoriile de funcţionari şi agenţi în cazul cărora se aplică, integral sau parţial, articolele 11-13 din Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Uniunii Europene.
Preşedintele Parlamentului transmite instituţiilor competente ale Uniunii Europene comunicările necesare.
TITLUL
XI
COMPETENŢELE PRIVIND PARTIDELE POLITICE LA NIVEL EUROPEAN
Articolul
208
Competenţele Preşedintelui
Preşedintele reprezintă Parlamentul în relaţiile acestuia cu partidele politice la nivel european, în conformitate cu articolul 20 alineatul (4).
Articolul
209
Competenţele Biroului
(1)
Biroul hotărăşte cu privire la cererea de finanţare introdusă de un partid politic la nivel european, precum şi cu privire la repartizarea creditelor între partidele politice beneficiare.
Biroul stabileşte lista de beneficiari şi sumele alocate.
(2)
Biroul hotărăşte cu privire la eventuala suspendare sau reducere a unei finanţări şi eventuala recuperare a sumelor acordate necorespunzător.
(3)
La sfârşitul exerciţiului bugetar, Biroul aprobă raportul de activitate final şi situaţia financiară finală a partidului politic beneficiar.
(4)
În condiţiile prevăzute de Regulamentul (CE) nr.
2004/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului, Biroul poate acorda asistenţă tehnică partidelor politice la nivel european în conformitate cu propunerile acestora.
Biroul poate delega Secretarului General anumite tipuri de decizii privind acordarea asistenţei tehnice.
(5)
În toate cazurile prevăzute la alineatele (1)-(4), Biroul acţionează pe baza unei propuneri a Secretarului General.
Cu excepţia cazurilor prevăzute la alineatele (1) şi (4), înainte de a lua o decizie, Biroul audiază reprezentanţii partidului politic în cauză.
Biroul poate, în orice moment, solicita avizul Conferinţei preşedinţilor.
(6)
În cazul în care Parlamentul constată, în urma unei verificări, că un partid politic la nivel european nu mai respectă principiile libertăţii, democraţiei, respectării drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, precum şi al statului de drept, Biroul hotărăşte excluderea partidului politic respectiv de la finanţare.
Articolul
210
Competenţele comisiei competente şi ale Parlamentului în şedinţa plenară
(1)
La cererea unui sfert dintre membrii Parlamentului, reprezentând cel puţin trei grupuri politice, Preşedintele, după un schimb de opinii în cadrul Conferinţei preşedinţilor, solicită comisiei competente să verifice dacă un partid politic la nivel european continuă să respecte, în special în programul şi acţiunile sale, principiile care stau la baza Uniunii Europene, şi anume principiile libertăţii, democraţiei, respectării drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, precum şi al statului de drept.
(2)
Comisia competentă, înainte de a prezenta o propunere de decizie Parlamentului, audiază reprezentanţii partidului politic în cauză.
Comisia competentă solicită şi examinează avizul comitetului compus din personalităţi independente, prevăzut de Regulamentul (CE) nr.
2004/2003.
(3)
Parlamentul hotărăşte cu majoritatea voturilor exprimate asupra propunerii de decizie prin care se constată că partidul politic în cauză respectă sau nu principiile enunţate la alineatul (1).
Nu se pot depune amendamente.
În ambele cazuri, dacă propunerea de decizie nu obţine majoritatea, decizia contrară se consideră adoptată.
(4)
Decizia Parlamentului produce efecte din ziua depunerii cererii prevăzute la alineatul (1).
(5)
Preşedintele reprezintă Parlamentul în cadrul comitetului format din personalităţi independente.
(6)
Comisia competentă elaborează raportul prevăzut de Regulamentul (CE) nr.
2004/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului privind aplicarea acestui regulament şi activităţile finanţate, pe care îl prezintă în plen.
TITLUL
XII
APLICAREA ŞI MODIFICAREA REGULAMENTULUI DE PROCEDURĂ
Articolul
211
Aplicarea Regulamentului de procedură
(1)
În cazul unor îndoieli cu privire la aplicarea sau interpretarea prezentului regulament, Preşedintele poate trimite chestiunea spre examinare comisiei competente.
Preşedinţii de comisie pot să procedeze în acelaşi mod atunci când astfel de îndoieli apar în timpul lucrărilor comisiei şi sunt legate de acestea.
(2)
Comisia competentă hotărăşte cu privire la necesitatea de a propune o modificare a regulamentului.
În acest caz, comisia respectă procedura prevăzută la articolul 212.
(3)
În cazul în care comisia competentă hotărăşte că este suficientă o interpretare a regulamentului în vigoare, aceasta transmite interpretarea Preşedintelui, care informează Parlamentul în cursul perioadei de sesiune următoare.
(4)
În cazul în care un grup politic sau un număr de cel puţin 40 de deputaţi se opun interpretării comisiei competente, chestiunea este înaintată Parlamentului care se pronunţă cu majoritatea voturilor exprimate în prezenţa a cel puţin o treime dintre membrii care îl compun.
În caz de respingere, chestiunea este trimisă din nou comisiei.
(5)
Interpretările care nu au făcut obiectul unei opoziţii, precum şi cele adoptate de Parlament, se notează cu caractere cursive, sub formă de observaţii la articolul sau articolele corespunzătoare din regulament.
(6)
Aceste interpretări constituie precedente pentru aplicarea şi interpretarea viitoare a articolelor în cauză.
(7)
Regulamentul şi interpretările se revizuiesc periodic de către comisia competentă.
(8)
În cazul în care dispoziţiile regulamentului conferă anumite drepturi unui număr determinat de deputaţi, acesta se va înlocui, din oficiu, cu numărul întreg cel mai apropiat, reprezentând acelaşi procentaj de membri ai Parlamentului, în cazul creşterii numărului total al acestora din urmă, în special ca urmare a procesului de extindere a Uniunii Europene.
Articolul
212
Modificarea Regulamentului de procedură
(1)
Orice deputat poate propune amendamente la prezentul regulament şi la anexele acestuia, însoţite, dacă este necesar, de justificări succinte.
Aceste propuneri de modificare se traduc, se tipăresc, se distribuie şi se trimit comisiei competente, care le examinează şi hotărăşte cu privire la prezentarea sau neprezentarea acestora în faţa Parlamentului.
Pentru aplicarea articolelor 156, 157 şi 161 la examinarea propunerilor în plen, trimiterile făcute în cuprinsul acestor articole la „textul iniţial” sau la „propunerea de act legislativ” se consideră a fi trimiteri la dispoziţiile în vigoare.
(2)
Amendamentele la prezentul regulament se adoptă numai în cazul în care acestea obţin voturile majorităţii membrilor care compun Parlamentul.
(3)
Amendamentele la prezentul regulament şi la anexele acestuia intră în vigoare în prima zi din perioada de sesiune care urmează adoptării acestora, cu excepţia unor dispoziţii contrare prevăzute în momentul votului.
TITLUL
XIII
DISPOZIŢII DIVERSE
Articolul
213
Simbolurile Uniunii
(1)
Parlamentul recunoaște și adoptă următoarele simboluri ale Uniunii:
-
drapelul care reprezintă un cerc cu douăsprezece stele aurii pe fond albastru;
-
imnul care este extras din „Oda Bucuriei” din Simfonia a IX-a de Ludwig van Beethoven;
-
deviza „Unită în diversitate”.
(2)
Parlamentul sărbătorește Ziua Europei la 9 mai.
(3)
Drapelul este arborat în toate incintele Parlamentului și cu ocazia evenimentelor oficiale.
Acesta este prezent în toate sălile de reuniune ale Parlamentului.
(4)
Imnul este interpretat la deschiderea fiecărei ședințe constitutive și cu ocazia altor ședințe solemne, în special pentru a saluta șefi de state sau de guverne sau pentru a întâmpina, după fiecare extindere, noii deputați.
(5)
Deviza este reprodusă pe documentele oficiale ale Parlamentului.
(6)
Biroul examinează alte moduri de utilizare a simbolurilor în cadrul Parlamentului.
Biroul stabilește prevederi detaliate pentru punerea în aplicare a prezentului articol.
Articolul
214
Chestiuni pendinte
La sfârşitul perioadei de sesiune care precedă alegerile, toate chestiunile pendinte în faţa Parlamentului sunt considerate a fi devenit caduce, sub rezerva dispoziţiilor celui de-al doilea paragraf al prezentului articol.
La începutul fiecărei legislaturi, Conferinţa preşedinţilor hotărăşte cu privire la cererile motivate ale comisiilor parlamentare şi ale altor instituţii cu privire la reluarea sau continuarea examinării acestor chestiuni.
Aceste dispoziţii nu se aplică în cazul petiţiilor şi textelor care nu necesită luarea unei decizii.
Articolul
215
Structura anexelor
Anexele la prezentul regulament sunt dispuse în funcţie de următoarele patru rubrici:
(a)
dispoziţii de aplicare a procedurilor regulamentare adoptate cu majoritatea voturilor exprimate (anexa VII);
(b)
dispoziţii adoptate în aplicarea normelor specifice prevăzute de regulament şi în conformitate cu procedurile şi regulile privind majoritatea prevăzute de acestea (anexele I, II, III, IV, VI, VIII părţile A, C şi D şi anexa X);
(c)
acorduri interinstituţionale sau alte dispoziţii adoptate în conformitate cu tratatele şi aplicabile în cadrul Parlamentului sau care prezintă interes pentru funcţionarea acestuia.
Înscrierea în anexă a acestor dispoziţii se hotărăşte de către Parlament cu majoritatea voturilor exprimate, la propunerea comisiei competente (anexa VIII partea B şi anexele IX, XI, XII, XIII, XIV, XV, XIX şi XX).
(d)
orientări și coduri de conduită adoptate de organele relevante ale Parlamentului (anexele XVI, XVII, XVIII și XXI).
Articolul
216
Rectificări
(1)
Atunci când este identificată o eroare într-un text adoptat de Parlament, Preşedintele, după caz, transmite comisiei competente un proiect de rectificare.
(2)
Atunci când este identificată o eroare într-un text adoptat de Parlament şi asupra căruia s-a ajuns la un acord cu alte instituţii, Preşedintele caută să obţină acordul acestor instituţii cu privire la corecturile necesare înainte de a proceda în conformitate cu alineatul (1).
(3)
Comisia competentă examinează proiectul de rectificare şi îl prezintă Parlamentului în cazul în care consideră că a intervenit o eroare, care poate fi corectată în modul propus.
(4)
Rectificarea se anunţă în următoarea perioadă de sesiune.
Rectificarea se consideră aprobată, cu excepţia cazului în care, în termen de 48 de ore de la anunţarea acesteia, un grup politic sau cel puţin 40 de deputaţi prezintă o cerere de supunere la vot.
În cazul în care rectificarea nu este aprobată, aceasta se retrimite comisiei competente, care poate să propună o rectificare modificată sau să închidă procedura.
(5)
Rectificările adoptate se publică în acelaşi mod ca şi textul la care acestea se referă.
Articolele 72, 73 şi 74 se aplică
mutat
is
mutandis
.
ANEXA
I
Dispoziţii de aplicare a articolului 9 alineatul (1) – transparenţa şi interesele financiare ale deputaţilor
Articolul
1
(1)
În momentul luării cuvântului în faţa Parlamentului sau a unuia dintre organele acestuia sau dacă este propus raportor, orice deputat care are un interes financiar direct în cazul aflat în discuţie trebuie să semnaleze oral acest lucru.
(2)
Înainte de a putea fi desemnat în mod valabil drept titular al unui mandat în Parlament sau într-unul dintre organele acestuia, în conformitate cu articolele 13, 191 sau 198 alineatul (2) din regulament, sau înainte de a lua parte la o delegaţie oficială în conformitate cu articolele 68 sau 198 alineatul (2) din regulament, orice deputat trebuie să completeze în mod corespunzător declaraţia prevăzută la articolul (2).
Articolul
2
Chestorii ţin un registru în care orice deputat declară personal şi cu exactitate:
(a)
activităţile profesionale şi orice altă funcţie sau activitate remunerată;
(b)
orice indemnizaţie obţinută pentru exercitarea unui mandat în alt parlament,
(c)
susţinerea financiară, în personal sau materiale, care se adaugă mijloacelor furnizate de Parlament şi care sunt alocate deputatului în cadrul activităţilor sale politice de către terţi, cu menţionarea identităţii acestora.
În timpul exercitării mandatului, deputaţilor le este interzis să primească orice altă donaţie sau liberalitate.
Declaraţiile în registru se fac pe propria răspundere a deputatului şi se actualizează anual.
Biroul poate formula periodic o listă cu elementele care, în viziunea sa, trebuie declarate în registru.
În cazul în care un deputat, după ce i s-a solicitat în mod corespunzător, nu respectă obligaţia de a prezenta o declaraţie în sensul literelor (a) şi (b), deputatul este invitat din nou de către Preşedinte să furnizeze declaraţia respectivă în termen de două luni.
În cazul în care termenul este depăşit fără ca deputatul să fi furnizat declaraţia respectivă, în procesul-verbal al primei zile din fiecare perioadă de sesiune de după depăşirea termenului, i se publică numele deputatului, împreună cu menţionarea încălcării.
În cazul în care deputatul refuză, chiar şi după publicarea încălcării, să furnizeze declaraţia, Preşedintele aplică dispoziţiile articolului 153 din regulament în scopul suspendării deputatului în cauză.
Preşedinţii grupurilor de deputaţi, fie că este vorba despre intergrupuri sau despre alte grupuri neoficiale de deputaţi, sunt obligaţi să declare orice sprijin, în bani sau în natură (de exemplu, asistenţă în materie de secretariat) care, în cazul în care ar fi fost oferit deputaţilor în mod individual, ar fi trebuit declarat în temeiul prezentului articol.
Chestorii au obligaţia de a ţine registrul şi de a elabora modalităţile de declarare a oricărui sprijin extern de către grupurile respective.
Articolul
3
Registrul este public.
Registrul poate fi consultat electronic de către public.
Articolul
4
Deputaţii respectă, în ceea ce priveşte declaraţia de avere, obligaţiile care le sunt impuse de legislaţia statului membru în care au fost aleşi.
ANEXA
II
Desfăşurarea timpului afectat întrebărilor, prevăzut la articolul 116
A.
Orientări
(1)
Întrebările se admit, cu condiţia:
-
să fie concise şi redactate astfel încât să permită un răspuns scurt,
-
să intre în competenţa şi în sfera de responsabilitate a Comisiei şi a Consiliului şi să fie de interes general,
-
să nu necesite în prealabil un studiu sau o cercetare aprofundată din partea instituţiei vizate,
-
să fie formulate precis şi să se refere la un punct concret,
-
să nu conţină nicio afirmaţie sau apreciere,
-
să nu se refere la o chestiune strict personală,
-
să nu aibă drept scop obţinerea de documente sau informaţii statistice,
-
să fie prezentate sub formă interogativă.
(2)
Nu poate fi acceptată o întrebare privind un subiect care figurează deja pe ordinea de zi şi pentru a cărui dezbatere este prevăzută participarea instituţiei interesate.
(3)
Nu se admite o întrebare în cazul în care o întrebare identică sau similară a fost deja prezentată și a primit un răspuns în cursul ultimelor trei luni, sau în măsura în care urmărește doar obținerea de informații cu privire la măsurile întreprinse în urma unei rezoluții specifice a Parlamentului, dacă informațiile respective au fost deja furnizate de Comisie într-o comunicare scrisă, cu excepția cazului în care intervin elemente noi sau autorul întrebării doreşte să obţină informații suplimentare.
În primul caz, se trimite autorului o copie a întrebării și a răspunsului.
Întrebări suplimentare
(4)
După primirea răspunsului, orice deputat poate adresa o întrebare suplimentară la o altă întrebare şi poate adresa cel mult două întrebări suplimentare.
(5)
Întrebările suplimentare fac obiectul condiţiilor de admisibilitate menţionate de prezentele orientări.
(6)
Preşedintele hotărăşte admisibilitatea întrebărilor suplimentare şi limitează numărul acestora astfel încât fiecare deputat să poată primi răspuns la întrebarea adresată.
Preşedintele nu este obligat să declare admisibilă o întrebare suplimentară, chiar dacă aceasta îndeplineşte condiţiile de admisibilitate menţionate anterior
(a)
în cazul în care aceasta este de natură să perturbe derularea normală a timpului afectat întrebărilor sau
(b)
în cazul în care întrebarea principală la care face trimitere a fost suficient explicitată de alte întrebări suplimentare sau
(c)
în cazul în care nu are o legătură directă cu întrebarea principală.
Răspunsuri la întrebări
(7)
Instituţia vizată se asigură că răspunsurile sale sunt concise şi pertinente.
(8)
În cazul în care conţinutul întrebărilor permite acest lucru, Preşedintele poate hotărî, după consultarea autorilor întrebărilor, ca instituţia vizată să dea un răspuns simultan.
(9)
Se poate răspunde la întrebări numai în prezenţa autorului acestora, cu excepţia cazului în care, înainte de începerea timpului afectat întrebărilor, acesta a adus la cunoştinţa Preşedintelui, în scris, numele supleantului său.
(10)
În cazul absenţei autorului întrebării şi a supleantului acestuia, întrebarea devine caducă.
(11)
În cazul în care un deputat a adresat o întrebare, dar nici deputatul în cauză, nici supleantul său nu sunt prezenţi în timpul afectat întrebărilor, Preşedintele îi reaminteşte printr-o scrisoare că este obligat să fie prezent sau suplinit.
În cazul în care Preşedintele trebuie să trimită de trei ori această scrisoare în interval de douăsprezece luni, deputatul în cauză pierde, pentru o perioadă de şase luni, dreptul de a adresa întrebări în timpul afectat întrebărilor.
(12)
Întrebările care nu au primit niciun răspuns din lipsă de timp primesc răspuns în conformitate cu articolul 117 alineatul (4) primul paragraf, cu excepţia cazului în care autorii solicită aplicarea articolului 117 alineatul (3).
(13)
Procedura privind răspunsurile scrise este reglementată de dispoziţiile articolului 117 alineatele (3) şi (5).
Termene
(14)
Întrebările trebuie adresate cu cel puţin o săptămână înaintea începerii timpului afectat întrebărilor.
Întrebările care nu au fost adresate în acest termen pot fi dezbătute în intervalul de timp afectat întrebărilor, cu condiţia ca instituţia vizată să fie de acord.
Întrebările declarate admisibile se distribuie deputaţilor şi se transmit instituţiilor vizate.
B.
Recomandări
(extras din Rezoluţia Parlamentului din 13 noiembrie 1986)
Parlamentul European,
(1)
doreşte o aplicare mai strictă a orientărilor privind desfăşurarea timpului afectat întrebărilor prevăzut la articolul 43
În prezent articolul 116.
din regulament, în special a punctului 1 din aceste orientări, privind admisibilitatea;
(2)
recomandă să se recurgă mai frecvent la posibilitatea conferită Preşedintelui Parlamentului European de articolul 43 alineatul (3)
În prezent articolul 116 alineatul (3).
din Regulamentul de procedură de a grupa tematic întrebările pentru timpul afectat întrebărilor; consideră totuşi că numai întrebările prevăzute în prima jumătate a listei de întrebări adresate pentru o anumită perioadă de sesiune ar trebui să facă obiectul unei grupări de acest tip;
(3)
recomandă, în ceea ce priveşte întrebările suplimentare, ca Preşedintele să autorizeze, ca regulă generală, o întrebare suplimentară din partea autorului întrebării principale şi una sau cel mult două întrebări suplimentare din partea membrilor aparţinând, de preferinţă, unui grup politic şi/sau unui stat membru diferit de cel al autorului întrebării principale; reaminteşte că întrebările suplimentare trebuie să fie concise şi prezentate sub formă interogativă şi sugerează ca acestea să nu depăşească 30 de secunde;
(4)
invită Comisia şi Consiliul să facă tot posibilul, în conformitate cu punctul (7) din orientări, pentru ca răspunsurile să fie concise şi pertinente.
ANEXA
III
Orientări privind întrebările cu solicitare de răspuns scris adresate în temeiul articolelor 117 și 118
(1)
Întrebările cu solicitare de răspuns scris trebuie:
-
să precizeze în mod clar destinatarul căruia îi sunt transmise prin intermediul canalelor interinstituționale clasice;
-
să intre în competența și sfera de responsabilitate a destinatarilor și să fie de interes general;
-
să fie concise și să cuprindă o interogație explicită;
-
să nu conțină un limbaj ofensator;
-
să nu se refere la o chestiune strict personală.
(2)
În cazul în care o întrebare nu respectă aceste orientări, secretariatul oferă autorului întrebării consiliere privind modul în care aceasta poate fi formulată pentru a fi admisibilă.
(3)
În cazul în care o întrebare identică sau similară a fost deja adresată și a primit un răspuns în cursul ultimelor șase luni, sau în măsura în care o întrebare urmărește doar obținerea de informații cu privire la măsurile întreprinse în urma unei rezoluții specifice a Parlamentului, dacă informațiile respective au fost deja furnizate de Comisie într-o comunicare scrisă, secretariatul trimite autorului o copie a întrebării precedente și a răspunsului.
Noua întrebare nu este transmisă destinatarilor decât dacă autorul acesteia invocă elemente noi importante sau dacă dorește să obțină informații suplimentare.
(4)
Dacă întrebarea urmărește obținerea unor informații de fapt sau statistice care sunt deja disponibile la biblioteca Parlamentului, acesta îl informează pe autor, care își poate retrage întrebarea.
(5)
Întrebările privind chestiuni conexe pot primi un răspuns comun.
ANEXA
IV
Orientări şi criterii generale pentru alegerea subiectelor care urmează a fi înscrise pe ordinea de zi a dezbaterilor privind cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept prevăzute la articolul 122
Principii fundamentale
(1)
Se consideră prioritară orice propunere de rezoluţie prin care i se permite Parlamentului să se pronunţe prin vot, la adresa Consiliului, a Comisiei, a statelor membre, a altor state sau organizaţii internaţionale, asupra unui eveniment prevăzut, înainte ca acesta să se producă, în cazul în care singura perioadă de sesiune a Parlamentului European în cursul căreia poate avea loc votul în timp util este perioada de sesiune în curs.
(2)
Propunerile de rezoluţie nu pot depăşi 500 de cuvinte.
(3)
Subiectele privind competenţele Uniunii Europene prevăzute de tratate trebuie considerate prioritare, cu condiţia să aibă o importanţă majoră.
(4)
Numărul de subiecte alese, care ar trebui să se limiteze la trei, inclusiv subpunctele, trebuie să permită o dezbatere adaptată la importanţa subiectelor selectate în prealabil.
Modalităţi de aplicare
(5)
Criteriile de prioritate urmate pentru întocmirea listei de subiecte care trebuie înscrise pe ordinea de zi a dezbaterilor privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept se comunică Parlamentului şi grupurilor politice.
Limitarea şi repartizarea timpului afectat luărilor de cuvânt
(6)
Pentru o mai bună utilizare a timpului disponibil, Preşedintele Parlamentului European, după consultarea preşedinţilor grupurilor politice, convine, împreună cu Consiliul şi Comisia, cu privire la limitarea timpului afectat luărilor de cuvânt, rezervat eventualelor intervenţii ale acestor două instituţii în dezbaterea privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept.
Termenul pentru depunerea amendamentelor
(7)
Termenul pentru depunerea amendamentelor la propunerile de rezoluţie trebuie stabilit astfel încât, între distribuirea textelor amendamentelor în limbile oficiale şi dezbaterea propunerilor de rezoluţie, să existe un interval de timp suficient pentru a se permite o examinare adecvată a acestor amendamente de către deputaţi şi grupurile politice.
ANEXA
V
eliminată
ANEXA
VI
Procedura care se aplică pentru examinarea şi adoptarea deciziilor privind acordarea descărcării de gestiune
Articolul
1
Documente
(1)
Se tipăresc şi se distribuie:
(a)
contul de venituri şi cheltuieli, analiza gestiunii financiare şi bilanţul financiar furnizate de Comisie;
(b)
raportul anual şi rapoartele speciale ale Curţii de Conturi, însoţite de răspunsurile instituţiilor;
(c)
declaraţia de asigurare privind fiabilitatea conturilor, precum şi legalitatea şi regularitatea operaţiunilor subiacente, furnizată de Curtea de Conturi în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene;
(d)
recomandarea Consiliului.
(2)
Aceste documente se trimit comisiei competente.
Orice comisie interesată poate emite un aviz.
(3)
Preşedintele stabileşte termenul până la care comisiile care intenţionează să emită un aviz trebuie să-l comunice comisiei competente.
Articolul
2
Examinarea raportului
(1)
Parlamentul examinează raportul comisiei competente privind descărcarea de gestiune până la data de 30 aprilie a anului următor adoptării raportului anual al Curţii de Conturi, în conformitate cu Regulamentul financiar.
(2)
Cu excepţia cazului în care prezenta anexă prevede altfel, se aplică articolele Regulamentului de procedură al Parlamentului privind amendamentele şi votarea.
Articolul
3
Conţinutul raportului
(1)
Raportul privind descărcarea de gestiune, întocmit de comisia competentă trebuie să cuprindă:
(a)
o propunere de decizie de acordare a descărcării de gestiune sau de amânare a deciziei privind descărcarea de gestiune (se votează în cursul perioadei de sesiune din luna aprilie) sau o propunere de decizie de acordare sau refuzare a descărcării de gestiune (se votează în cursul perioadei de sesiune din luna octombrie);
(b)
o propunere de decizie de închidere a conturilor pentru toate veniturile şi cheltuielile, precum şi pentru activul şi pasivul Uniunii;
(c)
o propunere de rezoluţie cu observaţiile care însoţesc propunerea de decizie prevăzută la litera (a), precum şi o evaluare a gestiunii bugetare a Comisiei în cursul exerciţiului financiar şi observaţii privind execuţia cheltuielilor în exerciţiile financiare următoare;
(d)
în anexă, o listă a documentelor primite de la Comisie, precum şi o listă a documentelor solicitate, dar nefurnizate;
(e)
avizele comisiilor interesate.
(2)
În cazul în care comisia competentă propune amânarea deciziei privind descărcarea de gestiune, propunerea de rezoluţie referitoare la aceasta va mai preciza, printre altele:
(a)
motivele amânării;
(b)
acţiunile suplimentare pe care Comisia trebuie să le realizeze şi termenele stabilite în acest scop;
(c)
documentele de care trebuie să dispună Parlamentul în vederea luării unei decizii în cunoştinţă de cauză.
Articolul
4
Examinare şi vot în Parlament
(1)
Orice raport al comisiei competente privind descărcarea de gestiune se înscrie pe ordinea de zi a primei perioade de sesiune de după depunerea acestuia.
(2)
Sunt admisibile numai amendamentele la propunerea de rezoluţie depusă în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (c).
(3)
Propunerile de decizie şi propunerea de rezoluţie se supun la vot în ordinea indicată la articolul 3, cu excepţia unor dispoziţii contrare prevăzute la articolul 5.
(4)
Parlamentul hotărăşte cu majoritatea voturilor exprimate, în conformitate cu articolul 231 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene.
Articolul
5
Variante de procedură
(1)
Votul în cursul perioadei de sesiune din luna aprilie
Într-o primă etapă, raportul privind descărcarea de gestiune propune fie aprobarea descărcării de gestiune, fie amânarea deciziei privind descărcarea de gestiune.
(a) În cazul în care o propunere de acordare a descărcării de gestiune obţine majoritatea voturilor, se acordă descărcarea de gestiune.
Aceasta constituie, de asemenea, închiderea conturilor.
În cazul în care o propunere de acordare a descărcării de gestiune nu obţine majoritatea voturilor, descărcarea de gestiune se consideră amânată, iar comisia competentă prezintă, în termen de şase luni, un nou raport conţinând o nouă propunere de acordare sau refuzare a descărcării de gestiune.
(b) În cazul în care se adoptă o propunere de amânare a deciziei privind descărcarea de gestiune, comisia competentă prezintă, în termen de şase luni, un nou raport conţinând o nouă propunere de acordare sau refuzare a descărcării de gestiune.
În acest caz, închiderea conturilor se amână, de asemenea, şi este propusă din nou în noul raport.
În cazul în care o propunere de amânare a deciziei privind descărcarea de gestiune nu obţine majoritatea voturilor, descărcarea de gestiune se consideră aprobată.
În acest caz, decizia constituie, de asemenea, închiderea conturilor.
Cu toate acestea, propunerea de rezoluţie poate fi supusă la vot.
(2)
Votul în cursul perioadei de sesiune din luna octombrie
În această a doua etapă, raportul de descărcare de gestiune propune fie acordarea, fie refuzarea descărcării de gestiune.
(a) În cazul în care o propunere de acordare a descărcării de gestiune obţine majoritatea voturilor, se acordă descărcarea de gestiune.
Aceasta constituie, de asemenea, închiderea conturilor.
În cazul în care o propunere de acordare a descărcării de gestiune nu obţine majoritatea voturilor, acest lucru constituie refuzarea descărcării de gestiune.
În cadrul unei perioade ulterioare de sesiune, în cursul căreia Comisia este invitată să facă o declaraţie, se prezintă o propunere formală de închidere a conturilor pentru exerciţiul financiar în cauză.
(b) În cazul în care o propunere de refuzare a descărcării de gestiune obţine majoritatea voturilor, în cadrul unei perioade ulterioare de sesiune, în cursul căreia Comisia este invitată să facă o declaraţie, se prezintă o propunere formală de închidere a conturilor pentru exerciţiul financiar în cauză.
În cazul în care o propunere de refuzare a descărcării de gestiune nu obţine majoritatea voturilor, descărcarea de gestiune se consideră acordată.
În acest caz, decizia constituie, de asemenea, închiderea conturilor.
Cu toate acestea, propunerea de rezoluţie poate fi supusă la vot.
(3)
În cazul în care propunerea de rezoluţie sau propunerea privind încheierea conturilor conţin dispoziţii care se află în contradicţie cu votul Parlamentului privind descărcarea de gestiune, Preşedintele, după consultarea preşedintelui comisiei competente, poate amâna votul şi poate stabili un nou termen pentru depunerea de amendamente.
Articolul
6
Aplicarea deciziilor privind descărcarea de gestiune
(1)
Preşedintele transmite Comisiei şi fiecăreia dintre celelalte instituţii orice decizie şi orice rezoluţie a Parlamentului adoptată în conformitate cu articolul 3.
Preşedintele asigură publicarea acestora în
Jurnalul
Oficial
al
Uniunii
Europene
, seria „Legislaţie”.
(2)
Comisia competentă prezintă Parlamentului, cel puţin o dată pe an, un raport privind măsurile luate de instituţii ca urmare a observaţiilor care însoţesc deciziile privind descărcarea de gestiune şi celelalte observaţii conţinute în rezoluţiile Parlamentului privind execuţia cheltuielilor.
(3)
Preşedintele, acţionând în numele Parlamentului, pe baza unui raport al comisiei competente în domeniul controlului bugetar, poate introduce o acţiune la Curtea de Justiţie a Uniunii Europene împotriva instituţiei în cauză, în conformitate cu articolul 265 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, pentru neexecutarea obligaţiilor care decurg din observaţiile care însoţesc decizia privind descărcarea de gestiune sau din celelalte rezoluţii privind executarea cheltuielilor.
ANEXA
VII
Atribuţiile comisiilor parlamentare permanente
Adoptată prin Decizia Parlamentului din 6 mai 2009.
I.
Comisia pentru afaceri externe
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politica externă şi de securitate comună (PESC) şi politica europeană de securitate şi de apărare (PESA).
În acest context, comisia este asistată de subcomisia pentru securitate şi apărare;
(2)
relaţiile cu celelalte instituţii şi organe ale Uniunii Europene, cu Organizaţia Naţiunilor Unite şi cu celelalte organizaţii internaţionale şi adunări interparlamentare pentru domeniile sale de competenţă;
(3)
consolidarea relaţiilor politice cu ţările terţe, în special cu cele situate în imediata vecinătate a Uniunii, prin programe de cooperare şi asistenţă sau prin acorduri internaţionale cum ar fi acordurile de asociere şi de parteneriat;
(4)
deschiderea, monitorizarea şi încheierea negocierilor privind aderarea statelor europene la Uniune;
(5)
drepturile omului, protecţia minorităţilor şi promovarea valorilor democratice în ţările terţe.
În acest context, comisia este asistată de subcomisia pentru drepturile omului.
Fără a aduce atingere normelor aplicabile, membrii altor comisii şi organe care exercită responsabilităţi în acest domeniu sunt invitaţi să asiste la reuniunile subcomisiei.
Comisia asigură coordonarea lucrărilor comisiilor parlamentare mixte şi de cooperare, precum şi ale delegaţiilor interparlamentare, ale delegaţiilor ad hoc şi ale misiunilor de observare a alegerilor care intră în domeniul său de competenţă.
II.
Comisia pentru dezvoltare
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
promovarea, punerea în aplicare şi controlul politicii de dezvoltare şi de cooperare a Uniunii Europene, inclusiv în ceea ce priveşte:
(a)
dialogul politic cu ţările în curs de dezvoltare, atât la nivel bilateral, cât şi în cadrul organizaţiilor şi organismelor interparlamentare internaţionale pertinente,
(b)
ajutorul acordat ţărilor în curs de dezvoltare şi acordurile de cooperare cu acestea,
(c)
promovarea valorilor democratice, a bunei guvernări şi a drepturilor omului în ţările în curs de dezvoltare;
(2)
Acordul de parteneriat ACP-UE şi relaţiile cu organismele competente;
(3)
participarea Parlamentului la misiuni de observare a alegerilor, dacă este necesar, în cooperare cu alte comisii şi delegaţii pertinente.
Comisia asigură coordonarea lucrărilor delegaţiilor interparlamentare şi ad hoc care intră în atribuţiile sale.
III.
Comisia pentru comerţ internaţional
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
definirea şi punerea în aplicare a politicii comerciale comune a Uniunii şi a relaţiilor sale economice externe, în special:
(1)
relaţiile financiare, economice şi comerciale cu ţări terţe şi cu organizaţii regionale;
(2)
măsurile de armonizare sau de standardizare tehnică în domeniile reglementate de instrumentele de drept internaţional;
(3)
relaţiile cu organizaţiile internaţionale pertinente şi cu organizaţiile de promovare a integrării economice şi comerciale regionale în afara graniţelor Uniunii;
(4)
relaţiile cu Organizaţia Mondială a Comerţului, inclusiv cu dimensiunea sa parlamentară.
Comisia asigură legătura cu delegaţiile interparlamentare şi ad hoc competente în ceea ce priveşte aspectele economice şi comerciale în relaţiile cu ţările terţe.
IV.
Comisia pentru bugete
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
cadrul financiar multianual de venituri şi cheltuieli al Uniunii şi sistemul resurselor proprii ale Uniunii;
(2)
competenţele bugetare ale Parlamentului, adică bugetul Uniunii, precum şi negocierea şi aplicarea acordurilor interinstituţionale în acest domeniu;
(3)
estimarea bugetului Parlamentului, în conformitate cu procedura prevăzută de Regulamentul de procedură;
(4)
bugetul organelor descentralizate;
(5)
activităţile financiare ale Băncii Europene de Investiţii;
(6)
includerea în buget a Fondului European de Dezvoltare, fără a aduce atingere competenţelor comisiei competente pentru Acordul de parteneriat ACP-UE;
(7)
implicaţiile financiare ale tuturor actelor Uniunii şi compatibilitatea acestora cu cadrul financiar multianual, fără a aduce atingere competenţelor comisiilor pertinente;
(8)
monitorizarea şi evaluarea execuţiei bugetului pentru exerciţiul financiar curent, sub rezerva articolului 78 alineatul (1), transferurile de credite, procedurile privind organigramele, creditele de funcţionare şi avizele cu privire la proiecte imobiliare cu implicaţii financiare importante;
(9)
Regulamentul financiar, cu excepţia chestiunilor privind execuţia, gestiunea şi controlul bugetar.
V.
Comisia pentru control bugetar
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
controlul execuţiei bugetului Uniunii şi al Fondului European de Dezvoltare, precum şi deciziile privind descărcarea de gestiune care trebuie luate de Parlament, inclusiv procedura internă de descărcare de gestiune, şi orice altă măsură de însoţire sau de executare a acestor decizii;
(2)
închiderea, prezentarea şi controlul conturilor şi bilanţurilor Uniunii, ale instituţiilor acesteia şi ale oricărui organism care beneficiază de finanţarea acesteia, inclusiv stabilirea creditelor care urmează a fi reportate şi fixarea soldurilor;
(3)
controlul activităţilor financiare ale Băncii Europene de Investiţii;
(4)
evaluarea raportului costuri-beneficii al diferitelor finanţări ale Uniunii pentru executarea politicilor Uniunii;
(5)
examinarea fraudelor şi neregulilor care aduc atingere execuţiei bugetului Uniunii, acţiunile care vizează prevenirea acestor acte şi declanşarea procedurii judiciare, precum şi protecţia intereselor financiare ale Uniunii în general;
(6)
relaţiile cu Curtea de Conturi, numirea membrilor şi analizarea rapoartelor acesteia;
(7)
Regulamentul financiar pentru chestiunile privind execuţia, gestiunea şi controlul bugetar.
VI.
Comisia pentru afaceri economice şi monetare
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politicile economice şi monetare ale Uniunii, funcţionarea Uniunii Economice şi Monetare şi Sistemul Monetar şi Financiar European, inclusiv relaţiile cu instituţiile sau organizaţiile pertinente;
(2)
libera circulaţie a capitalurilor şi plăţilor (plăţi transfrontaliere, spaţiul unic de plăţi, balanţa de plăţi, fluxurile de capital şi politicile de împrumut şi creditare, controlul fluxurilor de capital provenite din ţări terţe, măsuri de încurajare a exporturilor de capital din Uniunea Europeană);
(3)
sistemul monetar şi financiar internaţional, inclusiv relaţiile cu instituţiile şi organizaţiile financiare şi monetare;
(4)
regulile privind concurenţa, ajutoarele de stat sau ajutoarele publice;
(5)
reglementarea în domeniul fiscal;
(6)
reglementarea şi supravegherea serviciilor, instituţiilor şi pieţelor financiare, inclusiv rapoartele financiare, verificările contabile, normele contabile, conducerea întreprinderilor şi alte chestiuni din domeniul dreptului societăţilor comerciale privind în special serviciile financiare.
VII.
Comisia pentru ocuparea forţei de muncă şi afaceri sociale
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politica ocupării forţei de muncă şi toate aspectele de politică socială, cum ar fi condiţiile de muncă, securitatea socială şi protecţia socială;
(2)
măsurile de garantare a sănătăţii şi securităţii la locul de muncă;
(3)
Fondul social european;
(4)
politica de formare profesională, inclusiv calificările profesionale;
(5)
libera circulaţie a lucrătorilor şi pensionarilor;
(6)
dialogul social;
(7)
toate formele de discriminare la locul de muncă şi pe piaţa muncii, altele decât cele fondate pe gen;
(8)
relaţiile cu:
-
Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop),
-
Fundaţia Europeană pentru Îmbunătăţirea Condiţiilor de Viaţă şi de Muncă,
-
Fundaţia Europeană de Formare,
-
Agenţia Europeană pentru Sănătate şi Securitate în Muncă,
precum şi relaţiile cu alte organisme ale Uniunii Europene şi organizaţii internaţionale pertinente.
VIII.
Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politica de mediu şi măsurile de protecţie a mediului, privind în special:
(a)
poluarea aerului, a solului şi a apei, gestionarea şi reciclarea deşeurilor, substanţele şi preparatele periculoase, nivelul sonor, schimbarea climatică şi protecţia biodiversităţii,
(b)
dezvoltarea durabilă,
(c)
măsurile şi convenţiile internaţionale şi regionale în vederea conservării mediului,
(d)
repararea prejudiciilor cauzate mediului,
(e)
protecţia civilă,
(f)
Agenţia Europeană de Mediu,
(g)
Agenția Europeană pentru Produse Chimice;
(2)
sănătatea publică, privind în special:
(a)
programele şi acţiunile specifice în domeniul sănătăţii publice,
(b)
produsele farmaceutice şi cosmetice,
(c)
aspectele sanitare ale terorismului biologic,
(d)
Agenţia Europeană pentru Medicamente şi Centrul European de Prevenire şi Control al Bolilor;
(3)
aspectele privind siguranţa alimentară, în special:
(a)
etichetarea şi siguranţa produselor alimentare,
(b)
legislaţia veterinară privind protecţia împotriva riscurilor pentru sănătatea umană, controalele de sănătate publică ale produselor alimentare şi sistemele de producţie alimentară,
(c)
Agenţia Europeană pentru Siguranţa Alimentară şi Oficiul Alimentar şi Veterinar European.
IX.
Comisia pentru industrie, cercetare şi energie
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politica industrială a Uniunii şi aplicarea noilor tehnologii, în special în ceea ce priveşte măsurile privind întreprinderile mici şi mijlocii;
(2)
politica de cercetare a Uniunii, inclusiv difuzarea şi exploatarea rezultatelor cercetării;
(3)
politica spaţială;
(4)
activităţile Centrului Comun de Cercetare şi ale Biroului central de măsurări nucleare, JET, ITER şi celelalte proiecte aparţinând aceluiaşi domeniu;
(5)
măsurile de la nivelul Uniunii în domeniul politicii energetice în general, securitatea aprovizionării cu energie şi eficienţa energetică, în special stabilirea şi dezvoltarea de reţele transeuropene în sectorul infrastructurilor energetice;
(6)
Tratatul Euratom şi Agenţia de Aprovizionare a Euratom (AAE), securitatea nucleară, scoaterea din funcţiune a instalaţiilor şi eliminarea deşeurilor în domeniul nuclear;
(7)
societatea informaţională şi tehnologiile informaţiei, inclusiv stabilirea şi dezvoltarea de reţele transeuropene în sectorul infrastructurilor de telecomunicaţii.
X.
Comisia pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
coordonarea, la nivelul Uniunii, a legislaţiilor naţionale în domeniul pieţei interne şi privind Uniunea vamală, în special în ceea ce priveşte:
(a)
libera circulaţie a mărfurilor, inclusiv armonizarea standardelor tehnice,
(b)
libertatea de stabilire,
(c)
libertatea de a presta servicii, cu excepţia sectorului financiar şi poştal;
(2)
măsurile de identificare şi eliminare a potenţialelor obstacole în calea funcţionării pieţei interne;
(3)
promovarea şi protecţia intereselor economice ale consumatorilor, cu excepţia chestiunilor privind sănătatea publică şi siguranţa alimentară, în cadrul creării pieţei interne.
XI.
Comisia pentru transport şi turism
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
dezvoltarea unei politici comune privind transportul feroviar, rutier şi pe căi navigabile, precum şi transportul maritim şi aerian, în special:
(a)
normele comune aplicabile transporturilor pe teritoriul Uniunii Europene,
(b)
stabilirea şi dezvoltarea de reţele transeuropene în sectorul infrastructurilor de transport,
(c)
furnizarea serviciilor de transport şi relaţiile cu ţările terţe în domeniul transporturilor,
(d)
securitatea transporturilor,
(e)
relaţiile cu organizaţiile internaţionale de transport;
(2)
serviciile poştale;
(3)
turismul.
XII.
Comisia pentru dezvoltare regională
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
politica regională şi de coeziune, în special:
(a)
Fondul european de dezvoltare regională, Fondul de coeziune şi celelalte instrumente de politică regională ale Uniunii,
(b)
evaluarea efectelor celorlalte politici ale Uniunii asupra coeziunii economice şi sociale,
(c)
coordonarea instrumentelor structurale ale Uniunii,
(d)
regiunile ultraperiferice şi insulele, precum şi cooperarea transfrontalieră şi interregională,
(e)
relaţiile cu Comitetul Regiunilor, organizaţiile de cooperare interregională şi autorităţile locale şi regionale.
XIII.
Comisia pentru agricultură şi dezvoltare rurală
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
funcţionarea şi dezvoltarea politicii agricole comune;
(2)
dezvoltarea rurală, inclusiv activităţile instrumentelor financiare pertinente;
(3)
legislaţia în domeniile:
(a)
veterinar şi fitosanitar, alimentaţia animalelor, cu condiţia ca aceste măsuri să nu aibă drept scop protecţia împotriva riscurilor pentru sănătatea umană,
(b)
creşterea şi bunăstarea animalelor;
(4)
îmbunătăţirea calităţii produselor agricole;
(5)
aprovizionarea cu materii prime agricole;
(6)
Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante;
(7)
silvicultura.
XIV.
Comisia pentru pescuit
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
funcţionarea şi dezvoltarea politicii comune în domeniul pescuitului şi gestionarea acesteia;
(2)
conservarea resurselor de pescuit;
(3)
organizarea comună a pieţei produselor pescăreşti;
(4)
politica structurală în sectoarele pescuitului şi acvaculturii, inclusiv instrumentele financiare de orientare în domeniul pescuitului;
(5)
acordurile internaţionale privind pescuitul.
XV.
Comisia pentru cultură şi educaţie
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
aspectele culturale ale Uniunii Europene, în special:
(a)
îmbunătăţirea cunoaşterii şi difuzării culturii,
(b)
protejarea şi promovarea diversităţii culturale şi lingvistice,
(c)
conservarea şi protejarea patrimoniului cultural, schimburile culturale şi creaţia artistică;
(2)
politica educaţională a Uniunii Europene, inclusiv în domeniul învăţământului superior în Europa şi promovarea sistemului de şcoli europene şi de formare pe tot parcursul vieţii;
(3)
politica în domeniul audiovizual şi aspectele culturale şi educative ale societăţii informaţionale;
(4)
politica în domeniul tineretului şi dezvoltarea unei politici în domeniul sportului şi al activităţilor recreative;
(5)
politica informaţională şi politica în domeniul mass-media;
(6)
cooperarea cu ţările terţe în domeniile culturii şi al educaţiei şi relaţiile cu organizaţiile şi instituţiile internaţionale pertinente.
XVI.
Comisia pentru afaceri juridice
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
interpretarea şi aplicarea legislaţiei Uniunii şi conformitatea actelor Uniunii cu legislaţia primară, inclusiv alegerea temeiurilor juridice şi respectarea principiilor subsidiarităţii şi proporţionalităţii;
(2)
interpretarea şi aplicarea dreptului internaţional, cu condiţia ca Uniunea Europeană să fie vizată;
(3)
simplificarea dreptului Uniunii, în special a propunerilor legislative în vederea codificării oficiale;
(4)
protecţia juridică a drepturilor şi competenţelor Parlamentului, în special participarea Parlamentului la acţiunile introduse înaintea Curţii de Justiţie a Uniunii Europene;
(5)
actele Uniunii care influenţează ordinile juridice ale statelor membre, în special în domeniile următoare:
(a)
dreptul civil şi comercial,
(b)
dreptul societăţilor comerciale,
(c)
dreptul de proprietate intelectuală,
(d)
dreptul procedural;
(6)
măsuri privind cooperarea judiciară şi administrativă în materie civilă;
(7)
răspunderea pentru prejudiciul cauzat mediului şi sancţiunile care se aplică în contextul infracţiunilor împotriva mediului;
(8)
chestiunile etice privind noile tehnologii, în aplicarea procedurii comisiilor asociate cu comisiile competente;
(9)
Statutul deputaţilor şi Statutul personalului Uniunii Europene;
(10)
privilegii şi imunităţi, precum şi verificarea prerogativelor deputaţilor;
(11)
organizarea şi statutul Curţii de Justiţie a Uniunii Europene;
(12)
Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne.
XVII.
Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
protecţia, pe teritoriul Uniunii Europene, a drepturilor cetăţenilor, a drepturilor omului şi a drepturilor fundamentale, inclusiv protecţia minorităţilor, astfel cum sunt enunţate în tratate şi în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;
(2)
măsurile necesare pentru combaterea oricăror forme de discriminare, altele decât cele pe fondate pe gen, sau cele care se produc la locul de muncă şi pe piaţa forţei de muncă;
(3)
legislaţia în domeniul transparenţei şi protecţiei persoanelor fizice în cazul prelucrării datelor cu caracter personal;
(4)
aplicarea şi dezvoltarea unui spaţiu de libertate, securitate şi justiţie, în special:
(a)
prin măsuri privind intrarea şi circulaţia persoanelor, politica privind azilul şi migraţia,
(b)
prin măsuri privind gestionarea integrată a frontierelor externe,
(c)
prin măsuri privind cooperarea poliţienească şi judiciară în materie penală;
(5)
Observatorul European pentru Droguri şi Toxicomanie şi Agenția Uniunii Europene pentru Drepturile Fundamentale, Europol, Eurojust, CEPOL, precum şi alte organe şi agenţii care operează în aceste domenii;
(6)
constatarea unui risc evident de încălcare gravă, de către un stat membru, a principiilor comune statelor membre.
XVIII.
Comisia pentru afaceri constituţionale
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
aspectele instituţionale ale procesului de integrare europeană, în special în cadrul pregătirii şi desfăşurării convenţiilor şi conferinţelor interguvernamentale;
(2)
aplicarea Tratatului UE şi evaluarea funcţionării acestuia;
(3)
consecinţele instituţionale ale negocierilor privind extinderea Uniunii Europene;
(4)
relaţiile interinstituţionale, inclusiv examinarea acordurilor interinstituţionale prevăzute la articolul 127 alineatul (2) din prezentul regulament, în vederea aprobării acestora de către Parlament;
(5)
procedura electorală uniformă;
(6)
partidele politice la nivel european, fără a aduce atingere competenţelor Biroului;
(7)
constatarea existenţei unei încălcări grave şi persistente, de către un stat membru a principiilor comune statelor membre;
(8)
interpretarea şi aplicarea Regulamentului de procedură, precum şi propunerile de modificare a regulamentului.
XIX.
Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
definirea, promovarea şi apărarea drepturilor femeii în Uniune şi măsurile luate în acest scop de către Uniune;
(2)
promovarea drepturilor femeii în ţările terţe;
(3)
politica de egalitate de şanse, inclusiv egalitatea între femei şi bărbaţi în ceea ce priveşte şansele pe piaţa forţei de muncă şi tratamentul la locul de muncă;
(4)
eliminarea oricărei forme de discriminare fondate pe gen;
(5)
punerea în aplicare şi continuarea integrării dimensiunii privind egalitatea de şanse în toate sectoarele;
(6)
controlul şi aplicarea acordurilor şi convenţiilor internaţionale privind drepturile femeii;
(7)
politica de informare cu privire la femei.
XX.
Comisia pentru petiţii
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
petiţiile;
(2)
relaţiile cu Ombudsmanul European.
ANEXA
VIII
Documente şi informaţii confidenţiale şi sensibile
A.
Examinarea documentelor confidenţiale transmise Parlamentului
Procedura care se aplică pentru examinarea documentelor confidenţiale transmise Parlamentului European
Adoptată prin Decizia Parlamentului din 15 februarie 1989 şi modificată prin Decizia din 13 noiembrie 2001.
(1)
Prin documente confidenţiale se înţeleg documentele şi informaţiile care pot fi refuzate accesului public în temeiul articolului 4 din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului şi care conţin documente sensibile, astfel cum acestea au fost definite la articolul 9 din regulamentul menţionat.
În cazul în care caracterul confidenţial al documentelor primite de Parlament este pus la îndoială de către una dintre instituţii, chestiunea se prezintă comisiei interinstituţionale, creată în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001.
În cazul în care documentele confidenţiale se transmit Parlamentului sub rezerva confidenţialităţii, preşedintele comisiei competente a Parlamentului aplică din oficiu procedura de confidenţialitate, astfel cum aceasta este prevăzută la punctul (3) de mai jos.
(2)
Orice comisie a Parlamentului European este abilitată, pe baza unei cereri scrise sau orale a unuia dintre membrii acesteia, să aplice procedura de confidenţialitate pentru o informaţie sau un document pe care îl precizează membrul în cauză.
Este necesară o majoritate de două treimi dintre membrii prezenţi pentru a decide aplicarea procedurii de confidenţialitate.
(3)
În cazul în care preşedintele comisiei a declarat aplicarea procedurii de confidenţialitate, la dezbatere mai pot asista numai membrii comisiei, funcţionarii şi experţii desemnaţi în prealabil de către preşedinte în limita strictului necesar.
Documentele se numerotează şi se distribuie la începutul reuniunii şi sunt adunate la sfârşitul acesteia.
Se interzice luarea de notiţe şi, a fortiori, fotocopierea documentelor respective.
Procesul-verbal al reuniunii nu menţionează niciun detaliu cu privire la punctul examinat în conformitate cu procedura de confidenţialitate.
Numai decizia, în cazul în care aceasta există, poate fi prevăzută în procesul-verbal.
(4)
Examinarea cazurilor de violare a secretului poate fi cerută de un număr de trei membri ai comisiei care a deschis procedura şi se înscrie pe ordinea de zi.
Majoritatea membrilor comisiei poate decide ca examinarea violării secretului să figureze pe ordinea de zi a primei reuniuni de după depunerea cererii la preşedintele comisiei.
(5)
Sancțiuni: în cazul unei încălcări, președintele comisiei acționează în conformitate cu dispozițiile de la articolul 9 alineatul (2) și de la articolele 152, 153 și 154.
B.
Accesul Parlamentului la informaţii sensibile din domeniul politicii de securitate şi de apărare
Acord interinstituţional din 20 noiembrie 2002 dintre Parlamentul European şi Consiliu privind accesul Parlamentului European la informaţii sensibile ale Consiliului din domeniul politicii de securitate şi de apărare
JO C 298, 30.11.2002, p.
1.
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL,
întrucât:
(1)
Articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană prevede că Preşedinţia Consiliului consultă Parlamentul European cu privire la principalele aspecte şi opţiuni fundamentale de politică externă şi de securitate comună şi ia măsuri pentru a se ţine seama în mod corespunzător de punctele de vedere ale Parlamentului European.
Acelaşi articol prevede că Parlamentul European este informat periodic de către Preşedinţia Consiliului şi Comisie cu privire la evoluţia politicii externe şi de securitate comună.
Este necesară instituirea unui dispozitiv de garantare a aplicării acestor principii în domeniu.
(2)
Ţinând seama de natura specifică şi de conţinutul extrem de sensibil al anumitor informaţii cu un grad ridicat de confidenţialitate în domeniul politicii de securitate şi de apărare, se recomandă stabilirea unui regim special pentru tratarea documentelor care conţin informaţii de acest tip.
(3)
În conformitate cu articolul 9 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei
JO L 145, 31.5.2001, p.
43.
, Consiliul are obligaţia de a informa Parlamentul European cu privire la documentele sensibile, astfel cum acestea sunt definite la articolul 9 alineatul (1) din regulament, în conformitate cu dispoziţiile convenite între aceste instituţii.
(4)
În majoritatea statelor membre există mecanisme specifice pentru transmiterea şi tratarea informaţiilor clasificate între guvernele şi parlamentele naţionale.
Prezentul acord interinstituţional ar trebui să asigure Parlamentului European un tratament inspirat din cele mai bune practici în vigoare în statele membre.
ADOPTĂ PREZENTUL ACORD INTERINSTITUŢIONAL:
1.
Domeniul de aplicare
1.1
Prezentul acord interinstituţional reglementează accesul Parlamentului European la informaţii sensibile, adică la informaţii clasificate „TRÈS SECRET/TOP SECRET”, „SECRET” sau „CONFIDENTIEL” oricare ar fi originea, suportul sau gradul de finalizare, deţinute de Consiliu în domeniul politicii de securitate şi de apărare, precum şi al tratării documentelor astfel clasificate.
1.2
Informaţiile provenite de la un stat terţ sau de la o organizaţie internaţională se transmit cu acordul acestora.
În cazul în care informaţiile provenite de la un stat membru sunt transmise Consiliului fără menţiunea explicită de difuzare restrânsă către alte instituţii, cu excepţia celei privind clasificarea, se aplică regulile prevăzute la secţiunile 2 şi 3 din prezentul acord interinstituţional.
În caz contrar, aceste informaţii se transmit cu acordul statului membru în cauză.
În cazul în care refuză transmiterea informaţiile provenite de la un stat terţ, de la o organizaţie internaţională sau de la un stat membru, Consiliul îşi motivează refuzul.
1.3
Dispoziţiile prezentului acord interinstituţional se aplică în conformitate cu legislaţia aplicabilă, fără a aduce atingere Deciziei 95/167/CE, Euratom, CECO a Parlamentului European, a Consiliului şi a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
JO L 113, 19.5.1995, p.
1.
şi fără a aduce atingere aranjamentelor existente, în special Acordului interinstituţional din 6 mai 1999 dintre Parlamentul European, Consiliu şi Comisie privind disciplina bugetară şi îmbunătăţirea procedurii bugetare
JO C 172, 18.6.1999, p.
1.
.
2.
Reguli generale
2.1
Cele două instituţii acţionează în conformitate cu sarcinile reciproce de cooperare loială şi în spirit de încredere reciprocă, precum şi cu respectarea dispoziţiilor pertinente din tratate.
Transmiterea şi tratarea informaţiilor prevăzute de prezentul acord interinstituţional se efectuează cu respectarea intereselor protejate de clasificare, în special interesul public privind securitatea şi apărarea Uniunii Europene sau a unuia sau mai multor state membre sau gestionarea militară şi nemilitară a crizelor.
2.2
La cererea uneia dintre personalităţile prevăzute la punctul 3.1, Preşedinţia Consiliului sau Secretarul General/Înaltul Reprezentant le informează, cu promptitudinea necesară, cu privire la conţinutul oricărei informaţii sensibile necesare pentru a permite Parlamentului European să-şi exercite atribuţiile care îi sunt conferite de Tratatul privind Uniunea Europeană în domeniul reglementat de prezentul acord interinstituţional, ţinând seama de interesul public în ceea ce priveşte securitatea şi apărarea Uniunii Europene sau a unuia sau mai multor state membre sau gestionarea militară şi nemilitară a crizelor, în conformitate cu modalităţile definite în secţiunea 3.
3.
Modalităţi privind accesul la informaţiile sensibile şi tratarea acestora
3.1
În cadrul prezentului acord interinstituţional, Preşedintele Parlamentului European sau preşedintele comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare a Parlamentului European poate cere ca Preşedinţia Consiliului sau Secretarul General/Înaltul Reprezentant să furnizeze acestei comisii informaţii privind evoluţia în materie de politică europeană de securitate şi de apărare, inclusiv informaţiile sensibile în cazul cărora se aplică punctul 3.3.
3.2
În caz de criză sau la cererea Preşedintelui Parlamentului European sau a preşedintelui comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare a Parlamentului European, informaţiile de acest tip se furnizează în cel mai scurt timp.
3.3
În acest cadru, Preşedintele Parlamentului European, precum şi un comitet special prezidat de preşedintele comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare şi compus din patru membri desemnaţi de Conferinţa preşedinţilor sunt informaţi de către Preşedinţia Consiliului sau de către Secretarul General/Înaltul Reprezentant cu privire la conţinutul informaţiilor sensibile în cazul în care acestea sunt necesare pentru a permite Parlamentului European să-şi exercite atribuţiile care îi sunt conferite de Tratatul privind Uniunea Europeană în domeniul reglementat de prezentul acord interinstituţional.
Preşedintele Parlamentului European şi comitetul special pot cere consultarea documentelor în cauză la sediul Consiliului.
În cazul în care este posibil şi adecvat, date fiind natura şi conţinutul informaţiilor sau ale documentelor în cauză, acestea se pun la dispoziţia Preşedintelui Parlamentului European, care va alege una dintre posibilităţile următoare:
(a)
informaţii destinate preşedintelui comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare;
(b)
limitarea accesului la informaţii numai la membrii comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare;
(c)
examinarea în cadrul comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare, întrunită cu uşile închise, în conformitate cu modalităţi care pot varia în funcţie de gradul de confidenţialitate avut în vedere;
(d)
comunicarea documentelor filtrate în funcţie de gradul de confidenţialitate necesar.
Aceste posibilităţi sunt excluse în cazul informaţiilor sensibile clasificate „TRÈS SECRET/TOP SECRET”.
În ceea ce priveşte informaţiile sau documentele clasificate „SECRET” sau „CONFIDENTIEL”, Preşedintele Parlamentului European, înainte de a opta pentru una dintre aceste posibilităţi, se pune de acord cu Consiliul.
Informaţiile sau documentele în cauză nu se publică şi nu se transmit altor destinatari.
4.
Dispoziţii finale
4.1
Parlamentul European şi Consiliul iau, fiecare în domeniul său de competenţă, măsurile necesare pentru a asigura aplicarea prezentului acord interinstituţional, inclusiv cele necesare pentru anchetele de securitate privind persoanele în cauză.
4.2
Cele două instituţii sunt dispuse să discute acorduri interinstituţionale comparabile care ar putea reglementa informaţiile clasificate în alte sectoare de activitate ale Consiliului, cu condiţia ca dispoziţiile prezentului acord interinstituţional să nu constituie un precedent pentru alte domenii de activitate ale Uniunii sau ale Comunităţii şi nu aduce atingere conţinutului altor eventuale acorduri interinstituţionale.
4.3
Prezentul acord interinstituţional se reexaminează după doi ani, la cererea uneia dintre cele două instituţii, în conformitate cu experienţa dobândită în aplicarea acestuia.
Anexă
Prezentul acord interinstituţional se aplică în conformitate cu regulamentele pertinente în vigoare şi, în special, cu principiul în conformitate cu care acordul autorităţii de origine este o condiţie necesară pentru transmiterea de informaţii clasificate, prevăzută la punctul 1.2.
Consultarea documentelor sensibile de către membrii comitetului special al Parlamentului European se face într-o sală securizată, situată în localurile Consiliului.
Prezentul acord interinstituţional intră în vigoare după adoptarea de către Parlamentul European a măsurilor de securitate interne în conformitate cu principiile prevăzute la punctul 2.1 şi comparabile cu cele ale altor instituţii, în vederea garantării unui nivel de protecţie echivalent pentru informaţiile sensibile în cauză.
C.
Aplicarea Acordului interinstituţional privind accesul Parlamentului la informaţii sensibile din domeniul politicii de securitate şi de apărare
Decizia Parlamentului European din 23 octombrie 2002 privind aplicarea Acordului interinstituţional privind accesul Parlamentului European la informaţii sensibile ale Consiliului din domeniul politicii de securitate şi de apărare
JO C 298, 30.11.2002, p.
4.
PARLAMENTUL EUROPEAN,
având în vedere articolul 9, în special alineatele (6) şi (7) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei
JO L 145, 31.5.2001, p.
43.
,
având în vedere anexa VII
În prezent anexa VIII.
partea A punctul 1 din Regulamentul de procedură,
având în vedere articolul 20 din Decizia Biroului din 28 noiembrie 2001 privind accesul publicului la documentele Parlamentului European
JO C 374, 29.12.2001, p.
1.
,
având în vedere Acordul interinstituţional dintre Parlamentul European şi Consiliu privind accesul Parlamentului la informaţii sensibile ale Consiliului din domeniul politicii de securitate şi de apărare,
având în vedere propunerea Biroului,
având în vedere natura specifică şi conţinutul extrem de sensibil al anumitor informaţii cu un grad ridicat de confidenţialitate în domeniul politicii de securitate şi de apărare,
întrucât Consiliul este obligat să furnizeze Parlamentului European informaţii cu privire la documentele sensibile, în conformitate cu dispoziţiile convenite între instituţii,
întrucât membrii Parlamentului European care fac parte din comitetul special, constituit în temeiul Acordului interinstituţional, trebuie să fie abilitaţi pentru a avea acces la informaţiile sensibile în aplicarea principiului „necesităţii de a cunoaşte”,
având în vedere necesitatea de a stabili mecanisme specifice pentru primirea, tratarea şi controlul informaţiilor sensibile furnizate de Consiliu, de state membre, de ţări terţe sau de organizaţii internaţionale,
DECIDE:
Articolul 1
Prezenta decizie vizează adoptarea de măsuri suplimentare necesare aplicării Acordului interinstituţional privind accesul Parlamentului European la informaţiile sensibile ale Consiliului din domeniul politicii de securitate şi de apărare.
Articolul 2
Consiliul tratează cererile Parlamentului European de acces la informaţiile sale sensibile în conformitate cu propriile reglementări.
În cazul în care documentele solicitate au fost întocmite de alte instituţii, state membre, ţări terţe sau organizaţii internaţionale, ele se transmit cu acordul acestora.
Articolul 3
Preşedintele Parlamentului European răspunde de aplicarea, în cadrul acestei instituţii, a Acordului interinstituţional.
În acest sens, Preşedintele ia toate măsurile care se impun pentru a garanta tratarea confidenţială a informaţiilor primite direct de la Preşedintele Consiliului sau de la Secretarul General/Înaltul Reprezentant, sau a informaţiilor obţinute cu ocazia consultării documentelor sensibile în localurile Consiliului.
Articolul 4
În cazul în care, la cererea Preşedintelui Parlamentului European sau a preşedintelui comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare, Preşedinţia Consiliului sau Secretarul General/Înaltul Reprezentant sunt invitaţi să furnizeze informaţii sensibile comitetului special creat prin Acordul interinstituţional, acestea se vor furniza în cel mai scurt termen.
În acest scop, Parlamentul European echipează o sală special concepută pentru aceasta.
Alegerea sălii se face în vederea asigurării unui nivel de protecţie echivalent cu cel prevăzut de Decizia 2001/264/CE a Consiliului din 19 martie 2001 de adoptare a regulamentului de securitate al Consiliului
JO L 101, 11.4.2001, p.
1.
pentru organizarea reuniunilor de acest tip.
Articolul 5
Reuniunea de informare prezidată de Preşedintele Parlamentului European sau de preşedintele comisiei menţionate anterior are loc cu uşile închise.
Cu excepţia celor 4 membri desemnaţi de Conferinţa preşedinţilor, numai funcţionarii care, date fiind funcţiile lor sau necesităţile serviciului, au fost abilitaţi şi autorizaţi să intre în sală sub rezerva „necesităţii de a cunoaşte”, au acces în sala de reuniune.
Articolul 6
În aplicarea alineatului 3.3 din Acordul interinstituţional deja menţionat, în cazul în care Preşedintele Parlamentului European sau preşedintele comisiei menţionate anterior decide să solicite consultarea documentelor care conţin informaţii sensibile, consultarea se efectuează în localurile Consiliului.
Consultarea documentelor la faţa locului se efectuează în versiunea sau versiunile disponibile.
Articolul 7
Membrii Parlamentului European care urmează să asiste la reuniunile de informare sau să ia cunoştinţă de documentele sensibile, fac obiectul unei proceduri de abilitare, asemeni membrilor Consiliului şi membrilor Comisiei.
În acest sens, Preşedintele Parlamentului European iniţiază demersurile necesare pe lângă autorităţile naţionale competente.
Articolul 8
Funcţionarii care trebuie să aibă acces la informaţiile sensibile sunt abilitaţi în conformitate cu dispoziţiile stabilite pentru celelalte instituţii.
Funcţionarii astfel abilitaţi, sub rezerva „necesităţii de a cunoaşte”, sunt chemaţi să asiste la reuniunile de informare menţionate anterior sau să ia cunoştinţă de conţinutul acestora.
În acest sens, Secretarul General acordă autorizaţia, după ce a primit avizul autorităţilor naţionale competente ale statelor membre, pe baza anchetei de securitate întreprinse de aceste autorităţi.
Articolul 9
Informaţiile obţinute cu ocazia acestor reuniuni sau cu ocazia consultării documentelor în localurile Consiliului nu fac obiectul divulgării, difuzării şi reproducerii, totale sau parţiale, indiferent de suportul pe care se prezintă.
De asemenea, nu se autorizează nici înregistrarea informaţiilor sensibile furnizate de către Consiliu.
Articolul 10
Membrii Parlamentului European desemnaţi de Conferinţa preşedinţilor pentru a avea acces la informaţii sensibile sunt obligaţi să păstreze confidenţialitatea.
Cei care nu respectă această obligaţie sunt înlocuiţi în cadrul comitetului special de un alt membru desemnat de Conferinţa preşedinţilor.
În acest scop, membrul care nu respectă această obligaţie poate fi audiat, înainte de excluderea sa din comitetul special, de Conferinţa preşedinţilor, întrunită în reuniune extraordinară cu uşile închise.
În afară de excluderea sa din comitetul special, membrul responsabil de scurgerea de informaţii poate face obiectul, dacă este cazul, unei proceduri judiciare în aplicarea legislaţiei în vigoare.
Articolul 11
Funcţionarii abilitaţi în mod corespunzător pentru a avea acces la informaţiile sensibile, în aplicarea principiului „necesităţii de a cunoaşte”, sunt obligaţi să păstreze confidenţialitatea.
Orice funcţionar care nu respectă această obligaţie face obiectul unei anchete întreprinse sub autoritatea Preşedintelui Parlamentului European şi, dacă este cazul, al unei proceduri disciplinare, în conformitate cu Statutul funcţionarilor.
În cazul unei proceduri judiciare, Preşedintele ia toate măsurile care se impun pentru a permite autorităţilor naţionale competente să declanşeze procedurile adecvate.
Articolul 12
Biroul este competent pentru a proceda la eventuale adaptări, modificări sau interpretări necesare pentru aplicarea acestei decizii.
Articolul 13
Prezenta decizie se va anexa la Regulamentul de procedură al Parlamentului European şi va intra în vigoare la data publicării în
Jurnalul Oficial al Comunităţilor
Europene.
D.
Conflicte de interese personale
Unui deputat îi poate fi refuzat, cu acordul Biroului, printr-o decizie motivată corespunzător, dreptul de a consulta un document al Parlamentului, dacă Biroul, după audierea deputatului, ajunge la concluzia că această consultare ar compromite de o manieră inacceptabilă interesele instituţionale ale Parlamentului sau interesul public şi că acţiunea deputatului are la bază considerente private şi personale.
Împotriva unei astfel de decizii, deputatul poate introduce o cale de atac în scris, motivând-o corespunzător, în termen de o lună de la notificarea acesteia.
Parlamentul ia o decizie cu privire la calea de atac respectivă, fără dezbatere, în cadrul perioadei de sesiune care urmează după introducerea acesteia.
ANEXA
IX
Modalităţi de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
Decizia Parlamentului European, a Consiliului şi a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
JO L 113, 19.5.1995, p.
1.
Parlamentul European, Consiliul şi Comisia,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului, în special articolul 20b,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 193,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice, în special articolul 107b,
întrucât este necesar să se definească modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European, în conformitate cu dispoziţiile prevăzute de tratatele de instituire a Comunităţilor Europene;
întrucât comisiile temporare de anchetă trebuie să poată dispune de mijloacele necesare pentru îndeplinirea funcţiilor lor; întrucât, este necesar ca, în acest scop, statele membre, precum şi instituţiile şi organele Comunităţilor Europene, să ia toate măsurile pentru facilitarea îndeplinirii acestor funcţii;
întrucât secretul şi confidenţialitatea lucrărilor comisiilor temporare de anchetă trebuie să fie protejate;
întrucât, la cererea uneia dintre cele trei instituţii în cauză, modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă vor putea fi revizuite, după încheierea prezentei legislaturi a Parlamentului European, în conformitate cu experienţa dobândită,
ADOPTĂ DE COMUN ACORD PREZENTA DECIZIE:
Articolul
1
Modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European sunt definite de prezenta decizie, în conformitate cu articolul 20b din Tratatul CECO, cu articolul 193 din Tratatul CE şi cu articolul 107b din Tratatul CEEA.
Articolul
2
(1)
În condiţiile şi limitele stabilite de tratatele prevăzute la articolul 1 şi în cadrul îndeplinirii misiunilor care îi revin, Parlamentul European poate constitui, la cererea unui sfert dintre membrii săi, o comisie temporară de anchetă pentru a examina pretinsele încălcări sau administrări defectuoase în aplicarea dreptului comunitar care ar fi imputabile fie unei instituţii, fie unui organ al Comunităţilor Europene, fie unei administraţii publice a unui stat membru, fie unor persoane mandatate de dreptul comunitar pentru aplicarea acestuia.
Parlamentul European stabileşte componenţa şi regulile interne de funcţionare a comisiilor temporare de anchetă.
Decizia privind constituirea unei comisii temporare de anchetă, prin care se precizează în special obiectul de activitate al acesteia şi termenul de depunere a raportului acesteia, se publică în
Jurnalul
Oficial al
Comunităţilor
Europene
.
(2)
Comisia temporară de anchetă îşi îndeplineşte funcţiile respectând atribuţiile conferite de tratate instituţiilor şi organelor Comunităţilor Europene.
Membrii comisiei temporare de anchetă, precum şi orice altă persoană care, prin funcţia pe care o deţine a luat cunoştinţă cu privire la faptele, informaţiile, cunoştinţele, documentele sau obiectele asupra cărora trebuie păstrat secretul în temeiul dispoziţiilor adoptate de un stat membru sau de o instituţie a Comunităţii, sunt obligaţi, chiar şi după încetarea funcţiilor, să păstreze secretul faţă de orice persoană neautorizată sau faţă de public.
Audierile şi depoziţiile au loc în cadrul unei şedinţe publice.
La cererea unui sfert dintre membrii comisiei de anchetă sau a autorităţilor comunitare sau naţionale sau în cazul în care comisia temporară de anchetă este sesizată asupra unor informaţii secrete, şedinţa se desfăşoară de drept cu uşile închise.
Orice martor şi orice expert au dreptul să facă depoziţii sau să depună mărturie cu uşile închise.
(3)
O comisie temporară de anchetă nu poate examina chestiuni pendinte în faţa unei instanţe naţionale sau comunitare atât timp cât procedura jurisdicţională nu s-a încheiat.
În termen de două luni, fie de la publicarea efectuată în conformitate cu alineatul (1), fie după ce Comisia a luat cunoştinţă de o acuzaţie, făcută în faţa unei comisii temporare de anchetă, privind o încălcare a dreptului comunitar, comisă de un stat membru, Comisia poate notifica Parlamentului European că un fapt vizat de o comisie temporară de anchetă face obiectul unei proceduri comunitare precontencioase; în acest caz, comisia temporară de anchetă ia toate măsurile necesare pentru a permite Comisiei să îşi exercite pe deplin atribuţiile în conformitate cu tratatele.
(4)
Existenţa unei comisii temporare de anchetă se încheie la depunerea raportului, în termenul stabilit la constituirea acesteia, sau, cel târziu, la expirarea unui termen de cel mult douăsprezece luni de la data constituirii acesteia şi, în orice caz, la încheierea legislaturii.
Printr-o decizie motivată, Parlamentul poate proroga, de două ori, termenul de douăsprezece luni cu câte o perioadă de trei luni.
Această decizie se publică în
Jurnalul
Oficial
al
Comunităţilor
Europene
.
(5)
O comisie temporară de anchetă nu poate fi constituită sau reconstituită, pentru fapte care au făcut deja obiectul unei anchete a unei comisii temporare de anchetă, înainte de expirarea unui termen minim de douăsprezece luni după depunerea raportului privind această anchetă sau de la sfârşitul misiunii acesteia, cu excepţia cazului în care apar fapte noi.
Articolul
3
(1)
Comisia temporară de anchetă procedează la anchetele necesare pentru a verifica pretinsele încălcări sau administrări defectuoase în aplicarea dreptului comunitar, în condiţiile prevăzute în continuare.
(2)
Comisia temporară de anchetă poate adresa o invitaţie unei instituţii sau unui organ al Comunităţilor Europene sau guvernului unui stat membru în vederea desemnării de către aceştia a unui membru care să participe la lucrările sale.
(3)
La cererea motivată a comisiei temporare de anchetă, statele membre în cauză şi instituţiile sau organele Comunităţilor Europene desemnează funcţionarul sau agentul pe care îl autorizează să se înfăţişeze înaintea comisiei temporare de anchetă, dacă nu se opun raţiuni care ţin de secret sau de siguranţa publică sau naţională, în conformitate cu legislaţia naţională sau cea comunitară.
Funcţionarii sau agenţii în cauză se exprimă în numele şi pe baza instrucţiunilor guvernului sau instituţiei care i-a desemnat.
Aceştia trebuie să respecte, în continuare, obligaţiile care decurg din statutul lor.
(4)
Autorităţile statelor membre şi instituţiile sau organele Comunităţilor Europene furnizează unei comisii temporare de anchetă, la invitaţia acesteia sau din proprie iniţiativă, documentele necesare pentru îndeplinirea îndatoririlor sale, cu excepţia cazului în care sunt împiedicate să facă acest lucru de raţiuni care ţin de secret sau de siguranţa publică sau naţională, în conformitate cu actele cu putere de lege sau normele administrative interne sau comunitare.
(5)
Alineatele (3) şi (4) nu aduc atingere celorlalte dispoziţii proprii statelor membre care se opun înfăţişării funcţionarilor sau transmiterii documentelor.
Orice dificultate determinată de raţiunile ce ţin de secret sau de siguranţa publică sau naţională sau de dispoziţiile prevăzute la primul paragraf este notificată Parlamentului European de către un reprezentant abilitat să angajeze guvernul statului membru în cauză sau instituţia.
(6)
Instituţiile sau organele Comunităţilor Europene furnizează comisiei temporare de anchetă documentele provenite de la un stat membru numai după informarea acestuia.
Acestea comunică comisiei temporare de anchetă documentele cărora li se aplică alineatul (5) numai după exprimarea acordului de către statul membru în cauză.
(7)
Dispoziţiile alineatelor (3), (4) şi (5) se aplică în cazul persoanelor fizice sau juridice mandatate de dreptul comunitar pentru aplicarea acestuia.
(8)
În măsura necesară îndeplinirii îndatoririlor care îi revin, comisia temporară de anchetă poate cere oricărei alte persoane să depună mărturie în faţa ei.
În cazul în care introducerea în cauză a unei persoane în cursul unei anchete poate cauza prejudicii acesteia, persoanei respective i se aduce la cunoştinţă acest lucru de către comisia temporară de anchetă care o audiază, în cazul în care aceasta solicită audierea.
Articolul
4
(1)
Informaţiile adunate de comisia temporară de anchetă sunt destinate exclusiv îndeplinirii îndatoririlor acesteia.
Aceste informaţii pot fi făcute publice numai în cazul în care nu conţin elemente de natură secretă sau confidenţială sau în cazul în care introduc în cauză persoane în mod nominal.
Parlamentul European adoptă actele cu putere de lege şi normele administrative necesare pentru a proteja secretul şi confidenţialitatea lucrărilor comisiilor temporare de anchetă.
(2)
Raportul comisiei temporare de anchetă se prezintă Parlamentului European, care poate decide să-l facă public, în conformitate cu dispoziţiile alineatului (1).
(3)
Parlamentul European poate transmite instituţiilor sau organelor Comunităţilor Europene sau statelor membre recomandările adoptate pe baza raportului comisiei temporare de anchetă.
Acestea vor trage concluziile pe care le consideră adecvate.
Articolul
5
Orice comunicare la adresa autorităţilor naţionale ale statelor membre în scopul aplicării prezentei decizii se face prin intermediul reprezentanţelor permanente ale acestora pe lângă Uniunea Europeană.
Articolul
6
La cererea Parlamentului European, a Consiliului sau a Comisiei, modalităţile menţionate anterior pot fi revizuite, după încheierea prezentei legislaturi a Parlamentului European, pe baza experienţei dobândite.
Articolul
7
Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în
Jurnalul Oficial al Comunităţilor
Europene
.
ANEXA
X
Dispoziţii de aplicare a articolului 9 alineatul (4) – grupuri de interese pe lângă Parlamentul European
Articolul
1
Legitimaţia de acces
(1)
Legitimaţia de acces este o cartelă plastifiată conţinând o fotografie de identitate a titularului, numele şi prenumele acestuia, precum şi denumirea întreprinderii, a organizaţiei sau numele persoanei pentru care acesta lucrează.
Legitimaţia de acces trebuie purtată de titular în permanenţă şi într-un mod vizibil, în orice incintă a Parlamentului.
Nerespectarea acestei obligaţii poate conduce la retragerea legitimaţiei.
Legitimaţiile de acces diferă, prin formă şi culoare, de ecusoanele eliberate pentru vizitatorii ocazionali.
(2)
Legitimaţiile de acces se reînnoiesc numai în cazul în care titularii au respectat obligaţiile prevăzute la articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul de procedură.
Orice contestare, de către un deputat, a activităţii unui reprezentant sau a unui grup de interese se trimite chestorilor, care examinează cazul şi pot decide menţinerea sau retragerea legitimaţiei de acces.
(3)
Legitimaţiile de acces nu autorizează în niciun caz accesul titularilor la reuniunile Parlamentului sau ale organelor sale, altele decât cele declarate publice şi, în acest caz, nu le acordă titularilor nicio derogare de la regulile de acces care se aplică oricărui alt cetăţean al Uniunii.
Articolul
2
Asistenţii
(1)
La începutul fiecărei legislaturi, chestorii stabilesc numărul maxim de asistenţi pe care îi poate acredita un deputat.
În momentul preluării funcţiilor, asistenţii acreditaţi dau o declaraţie scrisă în care enumeră activităţile profesionale şi orice altă funcţie sau activitate remunerată pe care o exercită.
(2)
Asistenţii au acces în Parlament în aceleaşi condiţii ca şi personalul Secretariatului General sau al grupurilor politice.
(3)
Orice altă persoană, inclusiv cele care lucrează direct cu deputaţii, poate avea acces în Parlament numai în condiţiile prevăzute la articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul de procedură.
Articolul
3
Codul de conduită
(1)
În cadrul relaţiilor pe care le au cu Parlamentul, persoanele înscrise în registrul prevăzut la articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul de procedură:
(a)
trebuie să respecte dispoziţiile articolului 9 din Regulamentul de procedură şi ale prezentei anexe;
(b)
trebuie să declare deputaţilor, personalului acestora sau funcţionarilor instituţiei ce interes sau interese reprezintă;
(c)
trebuie să se abţină de la orice demers în vederea obţinerii de informaţii pe căi necinstite;
(d)
nu pot să invoce nicio relaţie oficială cu Parlamentul, indiferent de raportul în care se află cu terţii;
(e)
nu pot să distribuie unor terţi, în scopuri lucrative, copii ale documentelor obţinute la Parlament;
(f)
trebuie să se conformeze strict dispoziţiilor de la anexa I articolul 2 al doilea paragraf;
(g)
trebuie să se asigure că orice asistenţă furnizată în cadrul dispoziţiilor de la anexa I articolul 2 este declarată în registrul prevăzut în acest scop;
(h)
trebuie să se conformeze, în cazul recrutării de foşti funcţionari ai instituţiilor, dispoziţiilor prevăzute de statutul funcţionarilor;
(i)
trebuie să se conformeze oricărei reguli stabilite de Parlament privind drepturile şi responsabilităţile foştilor deputaţi;
(j)
trebuie să obţină acordul prealabil al deputatului sau deputaţilor interesaţi în ceea ce priveşte legătura contractuală cu un asistent sau angajarea unui asistent şi să se asigure că aceasta este declarată în registrul prevăzut la articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul de procedură, pentru evitarea unor eventuale conflicte de interese.
(2)
Orice abatere de la prezentul cod de conduită poate conduce la retragerea legitimaţiei de acces eliberate persoanelor interesate şi, dacă este cazul, întreprinderii pentru care lucrează acestea.
ANEXA
XI
Exercitarea funcţiilor Ombudsmanului
A.
Decizia Parlamentului European privind statutul şi condiţiile generale pentru exercitarea funcţiilor Ombudsmanului
Adoptată de Parlament la 9 martie 1994 (JO L 113, 4.5.1994, p.
15) şi modificată prin deciziile sale din 14 martie 2002 (JO L 92, 9.4.2002, p.
13) şi din 18 iunie 2008 (JO L 189, 17.7.2008, p.
25).
Parlamentul European,
având în vedere Tratatele de instituire a Comunităţilor Europene, în special articolul 195 alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene şi articolul 107d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice,
având în vedere avizul Comisiei,
având în vedere aprobarea Consiliului,
întrucât este necesar să se stabilească statutul şi condiţiile generale de exercitare a funcţiilor Ombudsmanului, în conformitate cu dispoziţiile prevăzute de Tratatele de instituire a Comunităţilor Europene;
întrucât este necesară determinarea condiţiilor în care Ombudsmanul poate fi sesizat printr-o plângere, precum şi a relaţiilor dintre exercitarea funcţiilor Ombudsmanului şi procedurile jurisdicţionale sau administrative;
întrucât Ombudsmanul, care poate acționa și din proprie inițiativă, trebuie să poată dispune de toate elementele necesare exercitării funcțiilor sale; întrucât, în acest scop, instituțiile și organele comunitare sunt obligate să îi furnizeze Ombudsmanului, la cererea acestuia, informațiile pe care le solicită şi fără a aduce atingere obligației Ombudsmanului de a nu le divulga; întrucât accesul la informații sau documente clasificate, în special la documentele sensibile, în sensul articolului 9 din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, 31.5.2001, p.
43).
, ar trebui să respecte normele de securitate ale instituțiilor sau organelor comunitare în cauză; întrucât instituțiile și organele care furnizează informații sau documente clasificate, astfel cum se menționează la articolul 3 alineatul (2) primul paragraf, ar trebui să informeze Ombudsmanul cu privire la o astfel de clasificare; întrucât pentru aplicarea normelor prevăzute la articolul 3 alineatul (2) primul paragraf, Ombudsmanul ar trebui să ajungă în prealabil la un acord cu instituția sau organul vizat asupra condițiilor de tratare a informațiilor și documentelor clasificate și a altor informații care fac obiectul obligației de secret profesional; întrucât, în cazul în care nu i se acordă asistența dorită, Ombudsmanul informează Parlamentul European cu privire la aceasta, iar Parlamentului European îi revine sarcina de a întreprinde demersurile adecvate;
întrucât este necesar să se prevadă procedurile de urmat în cazul în care rezultatele anchetelor Ombudsmanului conduc la descoperirea unor cazuri de administrare defectuoasă; întrucât ar trebui să se prevadă, de asemenea, prezentarea unui raport global al Ombudsmanului în faţa Parlamentului European, la sfârşitul fiecărei sesiuni anuale;
întrucât Ombudsmanul şi personalul acestuia sunt obligaţi să păstreze confidenţialitatea cu privire la informaţiile de care au luat cunoştinţă în timpul exercitării funcţiilor lor; întrucât Ombudsmanul are, în schimb, obligaţia de a informa autorităţile competente cu privire la faptele pe care le consideră aflate sub incidenţa dreptului penal şi de care a luat cunoştinţă în timpul unei anchete;
întrucât este necesar să se prevadă posibilitatea unei cooperări între Ombudsman şi autorităţile similare din anumite state membre, cu respectarea legislaţiilor naţionale aplicabile;
întrucât revine Parlamentului European să numească Ombudsmanul la începutul şi pe durata fiecărei legislaturi dintre personalităţile care sunt cetăţeni ai Uniunii şi prezintă toate garanţiile de independenţă şi de competenţă necesare;
întrucât ar trebui să se prevadă condiţiile de încetare a funcţiilor Ombudsmanului;
întrucât Ombudsmanul trebuie să-şi exercite funcţiile în deplină independenţă, în conformitate cu angajamentul solemn pe care îl ia în faţa Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene încă de la intrarea în funcţie; întrucât este necesar să se determine incompatibilităţile cu funcţia de Ombudsman, precum şi remuneraţia, privilegiile şi imunităţile acordate acestuia;
întrucât ar trebui să se prevadă dispoziţii privind funcţionarii şi agenţii secretariatului care asistă Ombudsmanul şi bugetul acestuia; întrucât sediul Ombudsmanului trebuie să fie acelaşi cu sediul Parlamentului European;
întrucât revine Ombudsmanului să adopte dispoziţiile de punere în aplicare a prezentei decizii; întrucât este, de asemenea, necesar să se stabilească anumite dispoziţii tranzitorii care se aplică primului Ombudsman numit după intrarea în vigoare a Tratatului privind Uniunea Europeană,
DECIDE:
Articolul
1
(1)
Statutul şi condiţiile generale de exercitare a funcţiilor Ombudsmanului se stabilesc prin prezenta decizie, în conformitate cu articolul 195 alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene şi articolul 107d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice.
(2)
Ombudsmanul îşi îndeplineşte funcţiile cu respectarea competenţelor conferite de tratate instituţiilor şi organelor comunitare.
(3)
Ombudsmanul nu poate interveni într-o procedură pe rolul unei instanţe şi nici nu poate pune la îndoială temeinicia unei hotărâri judiciare.
Articolul
2
(1)
În condiţiile şi limitele stabilite de tratatele menţionate anterior, Ombudsmanul contribuie la identificarea cazurilor de administrare defectuoasă din activitatea instituţiilor şi organelor comunitare, cu excepţia Curţii de Justiţie şi a Tribunalului de Primă Instanţă în exercitarea competenţelor jurisdicţionale ale acestora, şi la formularea de recomandări în vederea remedierii situaţiei.
Acţiunea oricărei alte autorităţi sau persoane nu poate face obiectul unei plângeri adresate Ombudsmanului.
(2)
Orice cetăţean al Uniunii şi orice persoană fizică sau juridică având reşedinţa sau sediul social într-un stat membru al Uniunii poate sesiza Ombudsmanul, direct sau prin intermediul unui membru al Parlamentului European, printr-o plângere referitoare la un caz de administrare defectuoasă în activitatea instituţiilor sau organelor comunitare, cu excepţia Curţii de Justiţie şi a Tribunalului de Primă Instanţă în exercitarea competenţelor jurisdicţionale ale acestora.
Ombudsmanul informează instituţia sau organul în cauză de îndată ce a fost sesizat printr-o plângere.
(3)
Plângerea trebuie să precizeze obiectul acesteia, precum şi identitatea persoanei căreia îi aparţine; această persoană poate cere ca plângerea să rămână confidenţială.
(4)
Plângerea trebuie să fie introdusă în termen de doi ani de la data la care faptele care o justifică sunt aduse la cunoştinţa autorului acesteia şi să fi fost precedată de demersurile administrative corespunzătoare pe lângă instituţiile şi organele în cauză.
(5)
Ombudsmanul poate recomanda autorului plângerii să se adreseze altei autorităţi.
(6)
Plângerile prezentate Ombudsmanului nu întrerup termenele căilor de atac în procedurile jurisdicţionale sau administrative.
(7)
În cazul în care Ombudsmanul, în conformitate cu o procedură jurisdicţională în curs sau încheiată cu privire la faptele reclamate, trebuie să declare inadmisibilă o plângere sau să pună capăt examinării acesteia, rezultatele eventualelor anchete pe care le-a întreprins înainte se clasează.
(8)
Ombudsmanul poate fi sesizat printr-o plângere cu privire la raporturile de muncă între instituţiile şi organele comunitare şi funcţionarii acestora sau alţi agenţi numai în cazul în care posibilităţile privind cererile sau plângerile administrative interne, în special procedurile prevăzute la articolul 90 alineatele (1) şi (2) din Statutul funcţionarilor au fost epuizate de persoana interesată şi după expirarea termenelor de răspuns din partea autorităţii sesizate în acest mod.
(9)
Ombudsmanul informează autorul plângerii în cel mai scurt timp cu privire la cursul dat plângerii.
Articolul
3
(1)
Ombudsmanul efectuează, din proprie iniţiativă sau ca urmare a unei plângeri, toate anchetele pe care le consideră justificate pentru a clarifica orice posibil caz de administrare defectuoasă în activitatea instituţiilor şi organelor comunitare.
Ombudsmanul informează, cu privire la aceasta, instituţia sau organul în cauză, care poate să-i transmită orice observaţie utilă.
(2)
Instituțiile și organele comunitare sunt obligate să furnizeze Ombudsmanului informațiile pe care acesta le solicită și îi permit accesul la dosarele în cauză.
Accesul la informații sau documente clasificate, în special la documentele sensibile, în sensul articolului 9 din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001, respectă normele de securitate ale instituției sau organului comunitar în cauză.
Instituțiile sau organele care furnizează informații sau documente clasificate, astfel cum se menționează la paragraful anterior, informează Ombudsmanul cu privire la o astfel de clasificare.
Pentru aplicarea normelor prevăzute la primul paragraf, Ombudsmanul ajunge în prealabil la un acord cu instituția sau organul în cauză asupra condițiilor de tratare a informațiilor și documentelor clasificate și a altor informații care fac obiectul obligației de păstrare a secretului professional.
Instituţiile şi organele în cauză acordă accesul la documentele care emană de la un stat membru, clasificate secrete în temeiul unui act cu putere de lege sau al unei norme administrative, numai după obţinerea acordului prealabil al statului membru respectiv.
Acestea acordă accesul la alte documente care emană de la un stat membru după informarea statului membru în cauză.
În ambele cazuri, în conformitate cu articolul 4, Ombudsmanul nu poate divulga conţinutul documentelor.
Funcționarii și ceilalți agenți ai instituțiilor și organelor comunitare sunt obligați să depună mărturie la cererea Ombudsmanului; aceștia sunt obligați să respecte dispozițiile pertinente din Statutul funcționarilor, în special obligaţia de a păstra secretul profesional.
(3)
La cererea Ombudsmanului, autorităţile statelor membre sunt obligate să-i furnizeze, prin intermediul reprezentanţelor permanente ale statelor membre pe lângă Comunităţile Europene, toate informaţiile care ar putea contribui la clarificarea cazurilor de administrare defectuoasă din partea instituţiilor sau organelor comunitare, cu excepţia cazului în care aceste informaţii sunt reglementate fie de acte cu putere de lege sau norme administrative privind secretul, fie de acte care împiedică transmiterea acestora.
Cu toate acestea, în ultimul caz menţionat, statul membru interesat poate permite Ombudsmanului consultarea informaţiilor, cu condiţia ca acesta să-şi ia angajamentul de a nu le divulga conţinutul.
(4)
În cazul în care Ombudsmanului nu i se acordă asistenţa pe care o solicită, acesta informează Parlamentul European care întreprinde demersurile adecvate.
(5)
În măsura posibilului, Ombudsmanul încearcă să găsească, împreună cu instituţia sau organul în cauză, o soluţie care să elimine cazurile de administrare defectuoasă şi să rezolve în mod satisfăcător plângerea.
(6)
În cazul în care Ombudsmanul descoperă un caz de administrare defectuoasă, acesta sesizează instituţia sau organul în cauză şi, dacă este necesar, îi prezintă mai multe proiecte de recomandări.
Instituţia sau organul sesizat îi transmite un aviz detaliat în termen de trei luni.
(7)
Ombudsmanul transmite apoi un raport Parlamentului European şi instituţiei sau organului în cauză.
De asemenea, acesta poate include în respectivul raport o serie de recomandări.
Autorul plângerii este informat, prin grija Ombudsmanului, cu privire la rezultatul anchetei, la avizul emis de instituţia sau organul în cauză şi la eventualele recomandări prezentate de Ombudsman.
(8)
La încheierea fiecărei sesiuni anuale, Ombudsmanul prezintă Parlamentului European un raport privind rezultatele anchetelor întreprinse.
Articolul
4
(1)
Ombudsmanul și personalul acestuia – căruia i se aplică dispozițiile articolului 287 din Tratatul de instituire a Comunității Europene și ale articolului 194 din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice – sunt obligați să nu divulge informațiile și documentele care le-au fost aduse la cunoștință în timpul anchetelor efectuate.
În special, Ombudsmanul și personalul acestuia au obligația de a nu divulga nicio informație clasificată și niciun document furnizat Ombudsmanului, în special documente sensibile în sensul articolului 9 din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 sau documente care intră în domeniul de aplicare al legislației comunitare privind protecția datelor cu caracter personal, și nicio informație care ar putea cauza prejudicii autorului plângerii sau oricărei alte persoane în cauză, fără a aduce atingere alineatului (2).
(2)
În cazul în care, în cadrul unei anchete, Ombudsmanul ia cunoștință de fapte pe care le consideră că ar putea intra sub incidența dreptului penal, acesta informează imediat autoritățile naționale competente prin intermediul reprezentanțelor permanente ale statelor membre pe lângă Comunitățile Europene și, în măsura în care cazul este de competența lor, instituția, organul sau serviciul comunitar responsabil cu combaterea fraudei; dacă este necesar, Ombudsmanul informează, de asemenea, instituția sau organul comunitar cu autoritate asupra funcționarului sau agentului în cauză, acestea putând pune în aplicare articolul 18 al doilea paragraf din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene.
De asemenea, Ombudsmanul poate informa instituția sau organul comunitar în cauză cu privire la faptele care pun în discuție, din punct de vedere disciplinar, comportamentul unuia dintre funcționarii sau agenții acestora.
Articolul
4a
Ombudsmanul și personalul său se ocupă de cererile de acces public la documente, altele decât cele menționate la articolul 4 alineatul (1), în conformitate cu condiţiile şi limitele prevăzute în Regulamentul (CE) nr.
1049/2001.
Articolul
5
(1)
În măsura în care această cooperare poate contribui la întărirea eficienței anchetelor și la mai buna protejare a drepturilor și intereselor persoanelor care îi adresează plângeri, Ombudsmanul poate coopera cu autoritățile de același tip, existente în anumite state membre, cu respectarea legislației naționale aplicabile.
Ombudsmanul nu poate solicita, pe această cale, documente la care nu ar avea acces în conformitate cu dispozițiile articolului 3.
(2)
Fără a-și depăși atribuțiile stabilite la articolul 195 din Tratatul de instituire a Comunității Europene și la articolul 107d din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice și evitând orice suprapunere cu activitățile celorlalte instituții sau organe, Ombudsmanul poate, în aceleași condiții, să coopereze cu instituțiile și organele statelor membre responsabile de promovarea și protecția drepturilor fundamentale.
Articolul
6
(1)
Ombudsmanul este numit de Parlamentul European după fiecare alegere a acestuia şi pe durata întregii legislaturi.
Mandatul acestuia se poate reînnoi.
(2)
Ombudsmanul este ales dintre personalităţile care sunt cetăţeni ai Uniunii, se bucură de toate drepturile civile şi politice, prezintă toate garanţiile de independenţă şi îndeplinesc condiţiile necesare în ţara de origine pentru exercitarea celor mai înalte funcţii jurisdicţionale sau posedă o experienţă şi o competenţă recunoscute pentru îndeplinirea funcţiilor de Ombudsman.
Articolul
7
(1)
Funcţiile Ombudsmanului încetează fie la încheierea mandatului acestuia, fie în cazul demisiei sau destituirii.
(2)
Cu excepţia cazului destituirii, Ombudsmanul rămâne în funcţie până la înlocuirea sa.
(3)
În cazul încetării anticipate a exercitării funcţiilor de Ombudsman, succesorul acestuia este numit în termen de trei luni de la momentul în care locul a devenit vacant, pentru restul perioadei rămase până la încheierea legislaturii.
Articolul
8
La cererea Parlamentului European, Curtea de Justiţie a Comunităţilor Europene îl poate destitui pe acel Ombudsman care nu mai îndeplineşte condiţiile necesare exercitării funcţiilor sau care a comis o abatere gravă.
Articolul
9
(1)
Ombudsmanul îşi exercită funcţiile în condiţii de independenţă totală, în interesul general al Comunităţilor Europene şi al cetăţenilor Uniunii.
În vederea îndeplinirii acestor funcţii, acesta nu solicită şi nu acceptă instrucţiuni de la niciun guvern şi de la niciun organism.
Ombudsmanul se abţine de la orice act incompatibil cu caracterul funcţiilor sale.
(2)
La preluarea funcţiei, Ombudsmanul îşi ia angajamentul solemn, în faţa Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene, să îşi exercite funcţiile în deplină independenţă şi imparţialitate şi să respecte, pe toată durata exercitării mandatului şi după încheierea acestuia, obligaţiile care decurg din funcţia sa, în special obligaţia de onestitate şi de discreţie în cazul acceptării anumitor funcţii sau avantaje după încetarea funcţiei de Ombudsman.
Articolul
10
(1)
Pe durata exercitării funcţiilor, Ombudsmanul nu poate exercita nicio altă funcţie politică sau administrativă sau o activitate profesională, indiferent dacă este remunerată sau nu.
(2)
În ceea ce priveşte remuneraţia, indemnizaţiile şi pensia pentru vechime în muncă, Ombudsmanul este asimilat unui judecător de la Curtea de Justiţie a Comunităţilor Europene.
(3)
Articolele 12-15 şi articolul 18 din Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Comunităţilor Europene se aplică în cazul Ombudsmanului, funcţionarilor şi agenţilor care compun secretariatul acestuia.
Articolul
11
(1)
Ombudsmanul este asistat de un secretariat, al cărui responsabil principal este numit de acesta.
(2)
Funcţionarii şi agenţii din secretariatul Ombudsmanului se supun regulamentelor şi normelor care se aplică în cazul funcţionarilor şi al celorlalţi agenţi ai Comunităţilor Europene.
Numărul acestora se stabileşte anual în cadrul procedurii bugetare.
(3)
Funcţionarii Comunităţilor Europene şi ai statelor membre, care sunt numiţi agenţi în cadrul secretariatului Ombudsmanului sunt detaşaţi în interes de serviciu, cu garanţia reintegrării cu drepturi depline în instituţia de origine.
(4)
Pentru chestiuni privind personalul de care dispune, Ombudsmanul este asimilat instituţiilor în sensul articolului 1 din Statutul funcţionarilor Comunităţilor Europene.
Articolul
12
eliminat
Articolul
13
Sediul Ombudsmanului este sediul Parlamentului European.
Articolul
14
Ombudsmanul adoptă dispoziţiile de punere în aplicare a prezentei decizii.
Articolul
15
Primul Ombudsman numit după intrarea în vigoare a Tratatului privind Uniunea Europeană este numit pentru perioada care rămâne până la încheierea legislaturii.
Articolul
16
eliminat
Articolul
17
Prezenta decizie se publică în
Jurnalul Oficial al Comunităţilor
Europene
.
Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării.
B.
Decizia Ombudsmanului European privind adoptarea dispoziţiilor de executare
Adoptată la 8 iulie 2002 şi modificată prin Deciziile Ombudsmanului din 5 aprilie 2004 și din 3 decembrie 2008.
.
Articolul
1
Definiţii
În sensul prezentelor norme de aplicare,
(a)
„instituţie în cauză” reprezintă instituţia sau organul comunitar care face obiectul unei plângeri sau al unei anchete din proprie iniţiativă;
(b)
„statut” reprezintă statutul şi condiţiile generale privind exercitarea funcţiilor de către Ombudsman;
(c)
referitor la documente și informații, „confidențial” înseamnă „care nu poate fi dezvăluit”.
Articolul
2
Primirea plângerilor
2.1
Plângerile primite sunt identificate, înregistrate şi numerotate.
2.2
Reclamantului i se trimite o confirmare de primire în care sunt indicate numărul de înregistrare a plângerii și coordonatele juristului responsabil cu soluționarea cazului.
2.3
O petiţie trimisă Ombudsmanului de către Parlamentul European cu acordul petiţionarului se tratează ca o plângere.
2.4
Dacă este necesar, Ombudsmanul poate trimite o plângere, cu acordul reclamantului, la Parlamentul European pentru a fi tratată ca o petiție.
2.5
Dacă este necesar, Ombudsmanul poate trimite o plângere, cu acordul reclamantului, unei alte autorități competente.
Articolul
3
Admisibilitatea plângerilor
3.1
Pe baza criteriilor prevăzute de tratat și de statut, Ombudsmanul stabilește dacă o plângere este de competența sa și, în caz afirmativ, dacă este admisibilă; înainte de a lua decizia, Ombudsmanul poate solicita reclamantului să furnizeze informații sau documente suplimentare.
3.2
Dacă o plângere se situează în afara mandatului sau nu poate fi admisă, Ombudsmanul închide dosarul referitor la plângere.
Îl informează pe reclamant cu privire la decizia sa și la motivele acesteia.
Ombudsmanul îl poate sfătui pe reclamant să facă apel la o altă autoritate.
Articolul
4
Anchete efectuate pe baza plângerilor admisibile
4.1
Ombudsmanul hotărăşte dacă există suficiente elemente care să justifice începerea unei anchete pe baza unei plângeri admisibile.
4.2
În cazul în care consideră că nu sunt suficiente motive pentru a justifica începerea unei anchete, Ombudsmanul închide dosarul referitor la plângere și îl informează pe reclamant cu privire la aceasta.
De asemenea, Ombudsmanul poate informa instituția în cauză.
4.3
În cazul în care consideră că sunt suficiente motive pentru a justifica începerea unei anchete, Ombudsmanul îl informează pe reclamant și instituția în cauză.
Ombudsmanul trimite o copie a plângerii instituției în cauză și o invită pe aceasta să-și prezinte avizul într-un termen stabilit, care, în mod normal, nu depășește trei luni.
Invitația adresată instituției în cauză poate menționa anumite aspecte ale plângerii sau probleme specifice la care trebuie să se refere avizul.
4.4
Avizul nu trebuie să includă informații sau documente pe care instituția în cauză le consideră confidențiale.
4.5
Instituția în cauză poate solicita ca anumite fragmente din avizul său să fie dezvăluite numai reclamantului.
Aceasta va preciza în mod clar care sunt fragmentele avute în vedere și va explica motivul sau motivele cererii sale.
4.6
Ombudsmanul trimite reclamantului avizul instituției în cauză.
Reclamantul are posibilitatea să-i trimită Ombudsmanului observațiile sale, într-un termen stabilit care, în mod normal, nu depășește o lună.
4.7
Dacă consideră că este necesar, Ombudsmanul efectuează investigații suplimentare.
Alineatele 4.3 - 4.6 se aplică pentru investigațiile suplimentare, doar că termenul limită pentru ca instituția în cauză să răspundă este în mod normal de o lună.
4.8
În cazul în care consideră că este necesar, Ombudsmanul poate utiliza o procedură simplificată pentru a obține o soluție rapidă.
4.9
Când își încheie ancheta, Ombudsmanul încheie cazul printr-o decizie motivată și îl informează pe reclamant, precum și instituția în cauză.
Articolul
5
Competenţe de investigare
5.1
Sub rezerva condițiilor prevăzute în statut, Ombudsmanul poate solicita instituțiilor și organelor comunitare, precum și autorităților statelor membre să furnizeze, într-un termen rezonabil, informațiile sau documentele necesare anchetei.
Acestea trebuie să identifice în mod clar orice informații sau documente pe care le consideră confidențiale.
5.2
Ombudsmanul poate consulta dosarul din arhiva instituției comunitare în cauză.
Instituția în cauză trebuie să identifice în mod clar orice documente din dosar pe care le consideră confidențiale.
Ombudsmanul poate face copii ale întregului dosar sau doar ale anumitor documente incluse în dosar.
Ombudsmanul îl informează pe reclamant cu privire la consultarea arhivei.
5.3
Ombudsmanul poate solicita funcționarilor sau agenților instituțiilor sau organelor comunitare să depună mărturie în condițiile prevăzute în statut.
Ombudsmanul poate decide asigurarea confidențialității persoanei care depune mărturie.
5.4
Ombudsmanul poate solicita instituțiilor și organelor comunitare să ia măsurile necesare pentru ca acesta să își poată derula anchetele la fața locului.
5.5
Ombudsmanul poate dispune efectuarea studiilor sau expertizelor pe care le consideră necesare pentru finalizarea unei anchete.
Articolul
6
Soluţii amiabile
6.1
În cazul în care constată un caz de administrare defectuoasă, Ombudsmanul cooperează cât mai îndeaproape cu instituția în cauză pentru a găsi o soluție amiabilă, cu scopul de a elimina cazul de administrare defectuoasă și de a oferi o soluție favorabilă reclamantului.
6.2
În cazul în care consideră că o astfel de cooperare a reușit, Ombudsmanul clasează cazul printr-o decizie motivată.
Reclamantul și instituția în cauză sunt informați de către Ombudsman cu privire la decizia luată.
6.3
În cazul în care Ombudsmanul consideră că o soluție amiabilă este imposibilă sau în cazul în care căutarea acestei soluții nu a dat niciun rezultat, acesta clasează cazul printr-o decizie motivată care poate include un comentariu critic sau întocmește un raport conținând proiecte de recomandări.
Articolul
7
Comentarii critice
7.1
Ombudsmanul formulează un comentariu critic în cazul în care consideră că:
(a)
instituţia în cauză nu mai poate elimina cazul de administrare defectuoasă şi
(b)
nu există implicaţii generale ale cazului de administrare defectuoasă.
7.2
În cazul în care clasează cazul formulând un comentariu critic, Ombudsmanul îl informează pe reclamant și instituția în cauză cu privire la aceasta.
Articolul
8
Rapoarte şi recomandări
8.1
Ombudsmanul întocmeşte un raport conţinând proiecte de recomandări la adresa instituţiei în cauză în cazul în care consideră că:
(a)
instituţia în cauză poate elimina cazul de administrare defectuoasă sau
(b)
există implicaţii generale ale cazului de administrare defectuoasă.
8.2
Ombudsmanul trimite instituției în cauză și reclamantului câte un exemplar al raportului și al proiectelor de recomandări.
8.3
Instituția în cauză trimite Ombudsmanului un aviz detaliat în termen de trei luni.
Avizul detaliat poate include acceptarea deciziei Ombudsmanului și poate prezenta în detaliu măsurile luate în vederea aplicării proiectelor de recomandări.
8.4
În cazul în care Ombudsmanul consideră că avizul detaliat nu este satisfăcător, acesta poate întocmi și trimite Parlamentului European un raport special privind cazul de administrare defectuoasă.
Raportul poate conține recomandări.
Ombudsmanul trimite instituției în cauză și reclamantului câte un exemplar al raportului.
Articolul
9
Anchete din proprie iniţiativă
9.1
Ombudsmanul poate hotărî începerea unei anchete din proprie iniţiativă.
9.2
Ombudsmanul dispune de aceleaşi competenţe de investigare pentru anchetele din proprie iniţiativă ca şi pentru anchetele iniţiate în baza unei plângeri.
9.3
Procedura privind anchetele iniţiate în baza unei plângeri se aplică, în mod analog, în cazul anchetelor din proprie iniţiativă.
Articolul
10
Elemente de procedură
10.1
O plângere este clasificată confidențială de către Ombudsman la cererea reclamantului.
Dacă Ombudsmanul consideră că este necesară protejarea intereselor reclamantului sau ale terților, acesta poate clasifica plângerea confidențială din proprie inițiativă.
10.2
Ombudsmanul poate lua măsuri de tratare prioritară a unei plângeri în cazul în care consideră oportun acest lucru.
10.3
În cazul în care este demarată o procedură jurisdicțională cu privire la faptele aflate în curs de anchetare de către Ombudsman, acesta clasează cazul.
Rezultatele eventualelor anchete efectuate în prealabil se clasează fără a li se da curs.
10.4
Ombudsmanul informează autoritățile naționale competente și, dacă este cazul, o instituție sau un organ comunitar cu privire la faptele care intră sub incidența dreptului penal de care poate avea cunoștință în cursul unei anchete.
De asemenea, Ombudsmanul poate informa o instituție sau un organ comunitar cu privire la faptele care, în opinia sa, ar putea justifica demararea unei proceduri disciplinare.
Articolul
11
Rapoartele prezentate Parlamentului European
11.1
Ombudsmanul prezintă Parlamentului European un raport anual privind ansamblul activităţilor sale şi, în special, rezultatele anchetelor efectuate.
11.2
În afară de rapoartele speciale prevăzute la articolul 8.4, Ombudsmanul poate adresa Parlamentului European orice alt raport special pe care îl consideră oportun pentru îndeplinirea mandatului în conformitate cu tratatele şi cu statutul.
11.3
Raportul anual şi rapoartele speciale ale Ombudsmanului pot conţine toate recomandările pe care acesta le consideră oportune pentru îndeplinirea mandatului în conformitate cu tratatele şi cu statutul.
Articolul
12
Cooperarea cu ombudsmanii și cu organele similare din statele membre
Ombudsmanul poate coopera cu ombudsmanii și cu organele similare din statele membre în scopul eficientizării atât a propriilor anchete, cât și a anchetelor acestor mediatori și organe similare din statele membre, precum și în vederea organizării mai eficiente a protejării drepturilor și intereselor care decurg din dreptul Comunității Europene și al Uniunii Europene.
Articolul
13
Dreptul reclamantului de a-și consulta dosarul
13.1
Reclamantul are dreptul să-și consulte dosarul constituit de Ombudsman pe baza plângerii sale, în conformitate cu articolul 13.3.
13.2
Autorul plângerii îşi poate exercita pe loc dreptul de a consulta dosarul.
Autorul plângerii poate solicita Ombudsmanului să-i furnizeze o copie a întregului dosar sau a anumitor acte conţinute de acesta.
13.3
Reclamantul nu are acces la:
(a)
documentele sau informațiile obținute în baza articolelor 5.1 sau 5.2 care i-au fost semnalate Ombudsmanului ca fiind confidențiale;
(b)
dovezile furnizate sub rezerva confidențialității, în conformitate cu articolul 5.3.
Articolul
14
Accesul public la documentele deţinute de Ombudsman
14.1
Publicul are acces la documentele deținute de Ombudsman, care nu au legătură cu anchetele, sub rezerva acelorași condiții și limite ca și cele prevăzute de Regulamentul (CE) nr.
1049/2001
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei (JO L 145, 31.5.2001, p.
43).
pentru accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei.
14.2
Publicul poate solicita accesul la documentele anchetei deținute de către Ombudsman, cu condiția ca plângerea să nu fi fost clasificată confidențială la cererea reclamantului sau de către Ombudsman, în conformitate cu articolul 10.1.
Nu se acordă accesul la:
(a)
documentele sau informațiile obținute în baza articolelor 5.1 sau 5.2 care i-au fost semnalate Ombudsmanului ca fiind confidențiale;
(b)
dovezile furnizate sub rezerva confidențialității, în conformitate cu articolul 5.3;
(c)
acele fragmente din avizul său și din răspunsurile la orice investigații ulterioare pentru care instituția în cauză, în conformitate cu articolul 4.5, a solicitat accesul strict al reclamantului.
Solicitantul este informat cu privire la motivul sau motivele pe care instituția în cauză le-a oferit pentru cererea sa;
(d)
un document a cărui dezvăluire ar aduce atingere integrității unei anchete în curs de desfășurare.
14.3
Cererile de acces la documente se formulează în scris (corespondență obișnuită, fax sau poștă electronică) și într-un mod suficient de precis pentru a permite identificarea documentelor în cauză.
14.4
Se acordă accesul pe loc sau prin furnizarea unei copii.
Ombudsmanul poate impune plata unor taxe rezonabile pentru furnizarea de copii.
Metoda de calculare a taxelor este explicată.
14.5
Deciziile privind cererile de acces al publicului sunt emise în termen de 15 zile lucrătoare de la primirea cererii.
În cazuri excepționale, termenul limită poate fi prelungit cu 15 zile lucrătoare; solicitantul este notificat în avans cu privire la extinderea termenului și se furnizează motive detaliate în acest sens.
14.6
Respingerea totală sau parțială a unei cereri de acces la un document se motivează.
Articolul
15
Regimul lingvistic
15.1
O plângere poate fi prezentată Ombudsmanului în oricare dintre limbile tratatului.
Ombudsmanul nu are obligația de a examina plângerile care îi sunt prezentate în alte limbi.
15.2
Limba de procedură a Ombudsmanului este una dintre limbile tratatului; în cazul unei plângeri, limba de procedură este limba în care a fost redactată aceasta.
15.3
Ombudsmanul stabilește care sunt documentele care trebuie redactate în limba de procedură.
Articolul
16
Publicarea rapoartelor
16.1
Ombudsmanul European publică în Jurnalul Oficial avizele prin care anunţă adoptarea rapoartelor anuale şi a rapoartelor speciale şi indică mijloacele prin care orice persoană interesată poate avea acces la textele integrale ale acestor documente.
16.2
Orice raport al Ombudsmanului și orice rezumat al deciziilor sale privind o plângere confidențială se publică sub o formă care să nu permită identificarea reclamantului.
Articolul
17
Intrarea în vigoare
17.1
Normele de aplicare adoptate la 16 octombrie 1997 se abrogă.
17.2
Prezenta decizie intră în vigoare la 1 ianuarie 2003.
17.3
Președintele Parlamentului European este informat cu privire la adoptarea prezentei decizii.
De asemenea, se publică un anunț în Jurnalul Oficial.
ANEXA
XII
Investigaţiile interne în domeniul prevenirii fraudei, corupţiei şi oricărei activităţi ilegale care prejudiciază interesele Comunităţilor
Decizia Parlamentului European privind condițiile pentru investigațiile interne privind prevenirea fraudei, corupției și oricăror activități ilegale care prejudiciază interesele Comunităților
Adoptată la 18 noiembrie 1999.
Parlamentul European,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 199,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului, în special articolul 25,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice, în special articolul 112,
având în vedere Regulamentul de procedură şi, în special, articolul 186 litera (c)
În prezent articolul 215 litera (c).
,
întrucât Regulamentul (CE) nr.
1073/1999 al Parlamentului European şi al Consiliului
JO L 136, 31.5.1999, p.
1.
, precum şi Regulamentul (Euratom) nr.
1074/1999 al Consiliuluii
JO L 136, 31.5.1999, p.
8.
privind investigaţiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă prevăd că Oficiul iniţiază şi conduce investigaţiile administrative în cadrul instituţiilor, organelor şi organismelor create de Tratatele CE şi Euratom sau instituite pe baza acestora;
întrucât responsabilitatea Oficiului European de Luptă Antifraudă, astfel cum a fost acesta instituit de către Comisie, pe lângă protecţia intereselor financiare, cuprinde şi ansamblul activităţilor legate de protejarea intereselor comunitare împotriva comportamentelor ilegale care ar putea face obiectul unor proceduri administrative sau penale;
întrucât este necesar să se extindă domeniul de aplicare şi să sporească eficacitatea luptei împotriva fraudei folosind expertiza existentă în domeniul investigaţiilor administrative;
întrucât, în consecinţă, ar trebui ca toate instituţiile, toate organele şi organismele, în temeiul autonomiei administrative de care dispun, să încredinţeze Oficiului misiunea de a efectua în cadrul lor investigaţiile administrative destinate să descopere fapte grave, legate de exercitarea activităţilor profesionale, care ar putea constitui o neîndeplinire a obligaţiilor funcţionarilor şi agenţilor Comunităţilor, cum ar fi cele menţionate la articolul 11, articolul 12 alineatele (2) şi (3), articolele 13, 14, 16 şi articolul 17 alineatul (1) din Statutul funcţionarilor Comunităţilor Europene şi regimul aplicabil altor agenţi ai Comunităţilor Europene (denumit în continuare „statut”), fapte care ar putea aduce atingere intereselor Comunităţilor Europene şi care ar putea face obiectul unor proceduri disciplinare, sau, după caz, penale, sau o abatere personală gravă prevăzută la articolul 22 din statut, sau o neîndeplinire a obligaţiilor analoage ale deputaţilor sau ale personalului Parlamentului European care nu se află sub incidenţa acestui statut;
întrucât aceste investigaţii ar trebui efectuate cu respectarea deplină a dispoziţiilor pertinente din Tratatele de instituire a Comunităţilor Europene, în special Protocolul privind privilegiile şi imunităţile, a textelor adoptate pentru aplicarea acestora, precum şi a statutului;
întrucât aceste investigaţii ar trebui efectuate în condiţii echivalente în toate instituţiile, organele şi organismele comunitare, fără ca atribuirea acestei sarcini Oficiului să afecteze responsabilitatea proprie a instituţiilor, organelor sau organismelor şi fără să diminueze cu nimic protecţia juridică a persoanelor în cauză;
întrucât, până la modificarea statutului, ar trebui determinate modalităţile practice de colaborare între membrii instituţiilor şi organelor, conducătorii organismelor şi funcţionarii şi agenţii acestora în vederea bunei desfăşurări a investigaţiilor interne,
DECIDE:
Articolul
1
Obligaţia de a coopera cu Oficiul
Secretarul General, serviciile, precum şi orice funcţionar sau agent al Parlamentului European sunt obligaţi să coopereze pe deplin cu agenţii Oficiului şi să le acorde toată asistenţa necesară pe parcursul investigaţiei.
În acest scop, aceştia furnizează agenţilor Oficiului toate elementele de informaţie şi toate explicaţiile utile.
Fără a aduce atingere dispoziţiilor pertinente din Tratatele de instituire a Comunităţilor Europene, în special Protocolului privind privilegiile şi imunităţile, precum şi textelor adoptate în vederea aplicării acestora, deputaţii cooperează pe deplin cu Oficiul.
Articolul
2
Obligaţia de a furniza informaţii
Orice funcţionar sau agent al Parlamentului European care ajunge să cunoască elemente de fapt care conduc la prezumţia că există eventuale cazuri de fraudă, de corupţie sau orice altă activitate ilegală care aduce atingere intereselor Comunităţilor sau fapte grave, legate de exercitarea unor activităţi profesionale, care ar putea constitui o neîndeplinire a obligaţiilor funcţionarilor şi agenţilor Comunităţilor sau ale personalului care nu se află sub incidenţa statutului, susceptibile de a face obiectul unor proceduri disciplinare sau, după caz, penale, îşi informează fără întârziere cu privire la aceasta şeful de serviciu sau directorul general sau, dacă i se pare util, Secretarul General sau direct Oficiul, în cazul în care este vorba despre un funcţionar, un agent sau un membru al personalului care nu se află sub incidenţa acestui statut sau, în cazul neîndeplinirii obligaţiilor analoage ale deputaţilor, Preşedintele Parlamentului European.
Preşedintele, Secretarul General, directorii generali şi şefii de serviciu ai Parlamentului European transmit imediat Oficiului orice element de fapt de care au cunoştinţă, care ar presupune existenţa neregulilor prevăzute la primul paragraf.
Funcţionarii şi agenţii Parlamentului European nu trebuie în niciun caz să fie trataţi inechitabil sau discriminatoriu ca urmare a faptului că au comunicat informaţiile menţionate la primul şi la al doilea paragraf.
Deputaţii care ajung să ia la cunoştinţă faptele menţionate la primul paragraf informează Preşedintele Parlamentului European sau, în cazul în care consideră că acest lucru este util, direct Oficiul.
Prezentul articol se aplică fără a aduce atingere cerinţelor de confidenţialitate prevăzute de legislaţie sau de Regulamentul de procedură al Parlamentului European.
Articolul
3
Asistenţa biroului de securitate
La cererea directorului Oficiului, biroul de securitate al Parlamentului European asistă agenţii Oficiului la efectuarea concretă a investigaţiilor.
Articolul
4
Imunitatea şi dreptul de a nu depune mărturie
Normele privind imunitatea deputaţilor în Parlament şi dreptul acestor deputaţi de a refuza depunerea mărturiei rămân neschimbate.
Articolul
5
Informarea părţii interesate
În cazul în care apare posibilitatea unei implicări personale a unui deputat, a unui funcţionar sau a unui agent, partea interesată este informată rapid, atât timp cât acest lucru nu dăunează mersului investigaţiei.
În orice caz, la sfârşitul investigaţiei nu pot fi trase concluzii care privesc nominal un deputat, un funcţionar sau un agent al Parlamentului European fără ca partea interesată să fi avut posibilitatea să îşi exprime punctul de vedere asupra tuturor faptelor care o privesc.
În cazurile în care este necesară menţinerea unui secret absolut în scopul investigaţiei şi recurgerea la modalităţi de investigare care intră în competenţa unei autorităţi judiciare naţionale, obligaţia de a invita deputatul, funcţionarul sau agentul Parlamentului European să se exprime poate fi amânată cu acordul Preşedintelui, în cazul unui deputat, sau al Secretarului General, în cazul unui funcţionar sau al unui agent.
Articolul
6
Informarea privind încheierea investigaţiei fără a se da curs acesteia
În cazul în care, în urma unei investigaţii interne, nu poate fi reţinut niciun element împotriva unui deputat, a unui funcţionar sau a unui agent al Parlamentului European împotriva căruia s-au formulat acuzaţii, investigaţia internă cu privire la acesta este încheiată fără a i se da curs pe baza deciziei directorului Oficiului, care informează, în scris, persoana interesată cu privire la aceasta.
Articolul
7
Ridicarea imunităţii
Orice cerere provenind de la o autoritate poliţienească sau judiciară naţională privind ridicarea imunităţii de jurisdicţie a unui funcţionar sau agent al Parlamentului European în legătură cu eventuale cazuri de fraudă, corupţie sau orice altă activitate ilegală se transmite directorului Oficiului spre avizare.
În cazul în care o cerere de ridicare a imunităţii se referă la un deputat al Parlamentului European, Oficiul este informat cu privire la aceasta.
Articolul
8
Data intrării în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării de către Parlamentul European.
ANEXA
XIII
Acord între Parlamentul European şi Comisie privind normele de punere în aplicare a Deciziei 1999/468/CE a Consiliului de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei, modificată prin Decizia 2006/512/CE
Informarea Parlamentului European
(1)
În conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE
JO C 184, 17.7.1999, p.
23.
Decizie modificată prin Decizia 2006/512/CE (JO L 200, 22.7.2006, p.
11).
, Parlamentul European trebuie să fie informat periodic de Comisie cu privire la lucrările comitetelor
În cuprinsul prezentului acord, cuvântul „comitet” se înţelege ca făcând trimitere la comitetele instituite în conformitate cu Decizia 1999/468/CE.
prin intermediul unor modalităţi prin care se asigură transparenţa şi eficienţa sistemului de transmitere, precum şi identificarea informaţiilor comunicate şi a diverselor etape ale procedurii.
În acest scop, Parlamentul European primeşte, în acelaşi timp cu membrii comitetelor şi în aceleaşi condiţii, proiectele de ordine de zi a reuniunilor comitetelor, proiectele de măsuri de executare care sunt supuse atenţiei acestor comitete în temeiul actelor de bază adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat, precum şi rezultatele voturilor, rezumatele proceselor-verbale ale reuniunilor şi listele autorităţilor cărora le aparţin persoanele desemnate de statele membre pentru a le reprezenta.
Registru
(2)
Comisia instituie un registru care va conţine toate documentele pe care le transmite Parlamentului European
Data prevăzută pentru instituirea registrului este 31 martie 2008.
.
Parlamentul European are acces direct la acest registru.
În conformitate cu articolul 7 alineatul (5) din Decizia 1999/468/CE, referinţele tuturor documentelor transmise Parlamentului European sunt făcute publice.
(3)
În conformitate cu angajamentele asumate de Comisie în declaraţia sa privind articolul 7 alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE
JO C 171, 22.7.2006, p.
21.
şi după realizarea condiţiilor tehnice corespunzătoare, registrul prevăzut la punctul 2 va permite, în special:
-
identificarea clară a documentelor care fac obiectul aceleiaşi proceduri şi indicarea tuturor modificărilor care afectează măsurile de executare, în fiecare etapă a procedurii;
-
identificarea etapelor procedurii şi a calendarului;
-
diferenţierea clară între proiectul de măsuri primit de Parlamentul European în acelaşi timp cu membrii comitetului, în conformitate cu dreptul la informare, şi proiectul final care reflectă avizului comitetului, transmis Parlamentului European;
-
identificarea clară a oricărei modificări intervenite cu privire la documentele deja transmise Parlamentului European.
(4)
În cazul în care, la sfârşitul unei perioade de tranziţie care începe de la intrarea în vigoare a prezentului acord, Parlamentul European şi Comisia ajung la concluzia că acest sistem este operaţional şi satisfăcător, documentele sunt transmise Parlamentului European prin notificare electronică care conţine o legătură la registrul prevăzut la punctul 2.
Decizia în cauză se ia prin intermediul unui schimb de scrisori între preşedinţii celor două instituţii.
În cursul perioadei de tranziţie, documentele sunt transmise Parlamentului European sub formă de fişiere ataşate la un mesaj electronic.
(5)
De asemenea, Comisia este de acord să transmită Parlamentului European, spre informare şi la cererea comisiei parlamentare competente, anumite proiecte de măsuri de executare a unor acte de bază care, deşi nu au fost adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat, prezintă o importanţă deosebită pentru Parlamentul European.
Aceste măsuri sunt înregistrate în registrul prevăzut la punctul 2, iar Parlamentul European este informat cu privire la aceasta.
(6)
În plus faţă de rezumatele proceselor-verbale ale reuniunilor menţionate la punctul 1, Parlamentul European poate solicita accesul la procesele-verbale ale reuniunilor comitetelor
A se vedea hotărârea Tribunalului de Primă Instanţă al Comunităţilor Europene din 19 iulie 1999 în cauza T-188/97,
Rothmans
/
Comisia
[1999] Rec., p.
II-2463.
.
Comisia va analiza fiecare cerere separat, cu respectarea normelor privind confidenţialitatea prevăzute în anexa 1 la Acordul-cadru privind relaţiile dintre Parlamentul European şi Comisie
JO C 117 E, 18.5.2006, p.
123.
.
Documente confidenţiale
(7)
Documentele confidenţiale vor fi prelucrate în conformitate cu procedurile administrative interne stabilite de fiecare instituţie, astfel încât să se ofere toate garanţiile necesare.
Rezoluţiile Parlamentului European adoptate în temeiul articolului 8 din Decizia 1999/468/CE
(8)
În conformitate cu articolul 8 din Decizia 1999/468/CE, Parlamentul European poate declara, printr-o rezoluţie motivată, că un proiect de măsuri de executare a unui act de bază adoptat în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat depăşeşte competenţele de executare prevăzute în respectivul act de bază.
(9)
Parlamentul European adoptă o astfel de rezoluţie motivată în conformitate cu Regulamentul său de procedură; în acest scop, Parlamentul European are la dispoziţie un termen de o lună de la primirea proiectului final de măsuri de executare în versiunile lingvistice transmise membrilor comitetului respectiv.
(10)
Parlamentul European şi Comisia sunt de acord că este oportun să se stabilească, cu titlu permanent, un termen mai scurt pentru anumite tipuri de măsuri de executare urgente în privinţa cărora trebuie să se ia o decizie într-un termen mai scurt, în interesul unei bune gestionări.
Acesta este cazul unor anumite tipuri de măsuri care vizează acţiunile externe, în special ajutoarele umanitare şi de urgenţă, protecţia sănătăţii şi a siguranţei, securitatea şi siguranţa transporturilor şi derogări de la normele privind achiziţiile publice.
Un acord încheiat între comisarul competent şi preşedintele comisiei parlamentare competente va stabili tipurile de măsuri în cauză şi termenele aplicabile.
Un astfel de acord poate fi revocat în orice moment de oricare dintre părţi.
(11)
Fără a aduce atingere cazurilor prevăzute la punctul 10, termenul este mai scurt în cazuri urgente, precum şi în cazul măsurilor administrative curente şi/sau al măsurilor având o durată de valabilitate limitată.
Acest termen poate fi foarte scurt în cazuri deosebit de urgente, în special pentru motive de sănătate publică.
Comisarul competent stabileşte termenul adecvat şi îl motivează.
În astfel de cazuri, Parlamentul European poate recurge la o procedură prin intermediul căreia aplicarea articolului 8 din Decizia 1999/468/CE este delegată comisiei parlamentare competente, care poate transmite Comisiei un răspuns în termenul relevant.
(12)
De îndată ce constată că s-ar putea să fie nevoie ca unui comitet să i se prezinte proiecte de măsuri care intră sub incidenţa punctelor 10 şi 11, serviciile Comisiei informează secretariatul comisiei sau comisiilor parlamentare competente cu privire la aceasta.
De îndată ce proiectul iniţial de măsuri a fost prezentat membrilor comitetului, serviciile Comisiei informează secretariatul comisiei sau comisiilor parlamentare competente cu privire la caracterul urgent al măsurilor şi la termenele aplicabile după transmiterea proiectului final.
(13)
După adoptarea de către Parlamentul European a unei rezoluţii, astfel cum se menţionează la punctul 8, sau a unui răspuns, astfel cum se menţionează la punctul 11, comisarul competent informează Parlamentul European sau, după caz, comisia parlamentară competentă, cu privire la acţiunile pe care Comisia intenţionează să le întreprindă în considerarea acestora.
(14)
Informaţiile menţionate la punctele 10-13 se înregistrează în registru.
Procedura de reglementare cu control
(15)
Atunci când se aplică procedura de reglementare cu control, Comisia informează Parlamentul European, după votul din cadrul comitetului, asupra termenelor aplicabile.
Sub rezerva punctului 16, termenele în cauză încep să curgă din momentul în care Parlamentul European primeşte toate versiunile lingvistice.
(16)
Atunci când se aplică termene reduse (articolul 5a alineatul (5) litera (b) din Decizia 1999/468/CE) şi din motive imperative de urgenţă (articolul 5a alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE), termenele încep să curgă de la data la care Parlamentul European primeşte proiectul final de măsuri de executare în versiunile lingvistice transmise membrilor comitetului, cu excepţia cazului în care preşedintele comisiei parlamentare ridică obiecţii.
În orice caz, Comisia depune eforturi pentru a transmite Parlamentului European toate versiunile lingvistice cât mai curând posibil.
De îndată ce se constată că, eventual, ar fi necesar ca unui comitet să i se prezinte proiecte de măsuri care intră sub incidenţa articolului 5a alineatul (5) litera (b) sau a articolului 5a alineatul (6), serviciile Comisiei informează, cu titlu neoficial, secretariatul comisiei sau comisiilor parlamentare competente cu privire la aceasta.
Servicii financiare
(17)
În conformitate cu declaraţia sa privind articolul 7 alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE, Comisia se angajează, cu privire la serviciile financiare:
-
să se asigure că reprezentantul Comisiei care prezidează o reuniune a unui comitet informează Parlamentul European, la cererea acestuia, după fiecare reuniune, asupra oricăror discuţii privind proiectul de măsuri de executare care a fost supus atenţiei comitetului în cauză;
-
să răspundă, verbal sau în scris, la orice întrebări asupra discuţii privind proiectul de măsuri de executare supus atenţiei unui comitet.
De asemenea, Comisia se asigură că angajamentele asumate în cadrul şedinţei plenare a Parlamentului din 5 februarie 2002
JO C 284 E, 21.11.2002, p.
19.
şi reiterate în şedinţa sa plenară din 31 martie 2004
JO C 103 E, 29.4.2004, p.
446 şi stenograma (CRE) şedinţei plenare a Parlamentului din 31 martie 2004, secţiunea „Vot”.
, precum şi cele menţionate la punctele 1-7 din scrisoarea din 2 octombrie 2001
JO C 284 E, 21.11.2002, p.
83.
adresată de Comisarul Bolkestein preşedintei Comisiei pentru afaceri economice şi monetare a Parlamentului European sunt onorate în ceea ce priveşte întregul sector al serviciilor financiare (inclusiv valori mobiliare, bănci, asigurări, pensii şi contabilitate).
Calendarul lucrărilor parlamentare
(18)
Cu excepţia cazurilor în care se aplică termene reduse şi a cazurilor de urgenţă, Comisia ţine seama de perioadele de vacanţă ale Parlamentului European (vacanţa de iarnă, vacanţa de vară şi alegerile europene) atunci când îi transmite acestuia proiectele măsurilor de executare în conformitate cu prezentul acord, pentru a asigura că Parlamentul îşi poate exercita prerogativele în termenele stabilite prin Decizia 1999/468/CE şi prin prezentul acord.
Cooperarea dintre Parlamentul European şi Comisie
(19)
Cele două instituţii îşi exprimă disponibilitatea de a-şi oferi reciproc asistenţă pentru a asigura o cooperare deplină în ceea ce priveşte măsurile de executare specifice.
În acest scop, se vor stabili contacte corespunzătoare la nivel administrativ.
Acorduri anterioare
(20)
Acordul din 2000 dintre Parlamentul European şi Comisie privind normele de punere în aplicare a Deciziei 1999/468/CE a Consiliului
JO C 256, 10.10.2000, p.
19.
se înlocuieşte cu prezentul acord.
Parlamentul European şi Comisia consideră următoarele acorduri drept caduce şi, în consecinţă, lipsite de efecte în ceea ce le priveşte: acordul Plumb/Delors din 1988, acordul Samland/Williamson din 1996 şi
modus vivendi
-ul din 1994
JO C 102, 4.4.1996, p.
1.
.
ANEXA
XIV
Acord-cadru privind relațiile dintre Parlamentul European și Comisia Europeană
Parlamentul European
Decizia Parlamentului din 20 octombrie 2010.
și Comisia Europeană, denumite în continuare „cele două instituții”,
-
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în special articolul 295 și Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, denumite în continuare „tratatele”,
-
având în vedere acordurile interinstituționale și textele care reglementează relațiile dintre cele două instituții,
-
având în vedere Regulamentul de procedură al Parlamentului
JO L 44, 15.2.2005, p.
1.
, în special articolele 105, 106 și 127, precum și anexele VIII și XIV,
-
având în vedere orientările politice și declarațiile aferente din 15 septembrie 2009 și 9 februarie 2010 ale Președintelui ales al Comisiei, precum și declarațiile fiecărui candidat la funcția de membru al Comisiei, cu ocazia audierilor lor de către comisiile parlamentare,
A.
întrucât Tratatul de la Lisabona consolidează legitimitatea democratică a procesului decizional în cadrul Uniunii,
B.
întrucât cele două instituții acordă cea mai mare importanță transpunerii și aplicării eficiente a dreptului Uniunii,
C.
întrucât prezentul acord-cadru nu aduce atingere nici competențelor și prerogativelor Parlamentului și nici celor ale Comisiei sau ale oricărei alte instituții sau ale oricărui alt organ al Uniunii, ci are drept scop garantarea exercitării cât mai eficiente și transparente a acestor competențe și prerogative,
D.
întrucât prezentul acord-cadru ar trebui interpretat în conformitate cu cadrul instituțional instituit prin tratate,
E.
întrucât Comisia va ține seama în mod corespunzător de rolurile conferite prin tratate Parlamentului și, respectiv, Consiliului, mai ales în ceea ce privește principiul fundamental al egalității de tratament prevăzut la punctul 9,
F.
întrucât este necesară actualizarea dispozițiilor acordului-cadru încheiat în mai 2005
JO C 117 E, 18.5.2006, p.
125.
și înlocuirea acestuia cu următorul text,
adoptă următorul acord:
I. DOMENIUL DE APLICARE
1.
Pentru a reflecta mai bine noul „parteneriat special” dintre Parlament și Comisie, cele două instituții adoptă următoarele măsuri în vederea consolidării responsabilității politice și a legitimității Comisiei, a extinderii dialogului constructiv și a îmbunătățirii circulației informațiilor între cele două instituții, precum și a îmbunătățirii cooperării privind procedurile și programarea.
De asemenea, ele aprobă dispoziții specifice:
-
referitoare la reuniunile Comisiei cu experți naționali, astfel cum se menționează în anexa 1;
-
referitoare la transmiterea informațiilor confidențiale către Parlament, astfel cum se menționează în anexa 2;
-
referitoare la negocierea și încheierea acordurilor internaționale, astfel cum se menționează în anexa 3; și
-
referitoare la calendarul aferent programului de lucru al Comisiei, astfel cum se menționează în anexa 4.
II.
RESPONSABILITATEA POLITICĂ
2.
Președintele desemnat al Comisiei, după numirea sa de către Consiliul European, va prezenta Parlamentului orientările politice pentru mandatul său pentru a permite un schimb de opinii în cunoștință de cauză cu Parlamentul înaintea votului de alegere al acestuia.
3.
În conformitate cu articolul 106 din Regulamentul de procedură, Parlamentul se consultă în timp util cu Președintele ales al Comisiei înainte de inițierea procedurilor privind alegerea noii Comisii.
Parlamentul ține seama de observațiile formulate de Președintele ales.
Membrii desemnați ai Comisiei garantează divulgarea, fără rezerve, a tuturor informațiilor pertinente, în conformitate cu obligația de independență enunțată la articolul 245 din TFUE.
Procedurile sunt concepute astfel încât întreaga Comisie desemnată să fie evaluată în mod deschis, echitabil și coerent.
4.
Fiecare membru al Comisiei își asumă responsabilitatea politică pentru acțiunea efectuată în domeniul de care răspunde, fără a aduce atingere principiului colegialității Comisiei.
Președintele Comisiei are întreaga responsabilitate privind identificarea oricărui conflict de interese care i-ar putea împiedica pe membrii Comisiei să se achite de funcțiile care le revin.
De asemenea, Președintele Comisiei este responsabil cu privire la orice măsură ulterioară adoptată în astfel de circumstanțe și informează imediat în scris Președintele Parlamentului cu privire la aceasta.
Participarea membrilor Comisiei la campanii electorale este reglementată de Codul de conduită al comisarilor.
Membrii Comisiei care participă activ la campanii electorale în calitate de candidați la alegerile în Parlamentul European ar trebui să își ia concediu electoral fără plată, cu începere de la încheierea ultimei perioade de sesiune care precede alegerile.
Președintele Comisiei informează Parlamentul în timp util cu privire la decizia sa de a acorda acest concediu, indicând, de asemenea, și membrul Comisiei care va prelua portofoliul în cauză pe perioada concediului.
5.
În cazul în care Parlamentul solicită Președintelui Comisiei să retragă încrederea acordată unui membru al Comisiei, Președintele Comisiei va analiza cu mare atenție dacă îi solicită membrului respectiv demisia, în conformitate cu articolul 17 alineatul (6) din TUE.
Președintele fie solicită demisia membrului respectiv, fie explică în fața Parlamentului refuzul său de a lua această decizie, în cadrul următoarei perioade de sesiune.
6.
În cazul în care este necesar să se prevadă înlocuirea unui membru al Comisiei în cursul exercitării mandatului, în aplicarea articolului 246 al doilea paragraf din TFUE, Președintele Comisiei va analiza cu atenție rezultatul consultării Parlamentului, înainte să își exprime acordul cu decizia Consiliului.
Parlamentul asigură desfășurarea cu cea mai mare rapiditate a procedurilor sale, astfel încât Președintele Comisiei să poată ține seama în mod serios de avizul Parlamentului, înainte ca respectivul nou membru să fie numit.
În mod similar, în conformitate cu articolul 246 al treilea paragraf din TFUE, atunci când perioada rămasă din mandatul Comisiei este scurtă, Președintele Comisiei va examina cu mare atenție poziția Parlamentului.
7.
În cazul în care Președintele Comisiei intenționează să refacă alocarea responsabilităților între membrii Comisiei în timpul mandatului său, în conformitate cu articolul 248 din TFUE, acesta informează Parlamentul în timp util pentru a permite consultarea parlamentară corespunzătoare cu privire la respectivele schimbări; decizia Președintelui de a redistribui portofoliile poate intra în vigoare imediat.
8.
Atunci când Comisia prezintă o revizuire a Codului de conduită al comisarilor în materie de conflict de interese sau deontologie, aceasta solicită avizul Parlamentului.
III.
DIALOGUL CONSTRUCTIV ȘI CIRCULAȚIA INFORMAȚIILOR
(i) Dispoziții generale
9.
Comisia garantează aplicarea principiului fundamental al egalității de tratament în cazul Parlamentului și Consiliului, în special în ceea ce privește accesul la reuniuni și prezentarea contribuțiilor sau a altor informații, cu precădere în domeniul legislativ și bugetar.
10.
În limita competențelor sale, Comisia ia măsurile necesare în vederea îmbunătățirii implicării Parlamentului, astfel încât să ia în considerare cât mai mult cu putință punctele de vedere ale Parlamentului în domeniul politicii externe și de securitate comune.
11
Se iau o serie de măsuri pentru a pune în aplicare „parteneriatul special” dintre Parlament și Comisie, după cum urmează:
-
la cererea Parlamentului, Președintele Comisiei se va întâlni cu Conferința președinților cel puțin de două ori pe an pentru a discuta aspecte de interes comun;
-
Președintele Comisiei va întreține un dialog periodic cu Președintele Parlamentului cu privire la aspectele-cheie orizontale și la propunerile legislative importante; acest dialog include și invitații adresate Președintelui Parlamentului de a participa la reuniuni ale Colegiului comisarilor;
-
Președintele Comisiei sau Vicepreședintele responsabil pentru relații interinstituționale urmează să fie invitat să participe la reuniunile Conferinței președinților și ale Conferinței președinților de comisie atunci când se discută probleme specifice legate de stabilirea ordinii de zi a ședințelor plenare, relațiile interinstituționale dintre Parlament și Comisie, precum și chestiuni legislative și bugetare;
-
se vor organiza reuniuni anuale între Conferința președinților, Conferința președinților de comisie și Colegiul comisarilor pentru a se discuta chestiuni relevante, inclusiv pregătirea și punerea în aplicare a programului de lucru al Comisiei;
-
Conferința președinților și Conferința președinților de comisie informează Comisia în timp util cu privire la rezultatele discuțiilor lor care au o dimensiune interinstituțională.
Parlamentul informează, de asemenea, Comisia, în totalitate și periodic, cu privire la rezultatul reuniunilor ce vizează pregătirea perioadelor de sesiune, luând în considerare punctele de vedere ale Comisiei.
Acest lucru se face fără a aduce atingere punctului 45;
-
pentru a asigura circulația periodică de informații relevante între cele două instituții, secretarii generali ai Parlamentului și Comisiei se întâlnesc periodic.
12.
Fiecare membru al Comisiei se asigură că informațiile circulă periodic și direct între membrul Comisiei și președintele comisiei parlamentare competente.
13.
Comisia nu publică nicio inițiativă legislativă și nicio inițiativă sau decizie importantă înainte de a fi informat în scris Parlamentul cu privire la aceasta.
Pe baza programului de lucru al Comisiei , cele două instituții identifică în prealabil și de comun acord inițiativele-cheie care urmează să fie prezentate în plen.
În principiu, Comisia va prezenta aceste inițiative pentru prima dată în plen și doar apoi publicului larg.
În mod similar, acestea identifică propunerile și inițiativele pentru care vor fi furnizate informații în fața Conferinței președinților sau care vor fi comunicate, în conformitate cu modalitățile adecvate, comisiei parlamentare competente sau președintelui acesteia.
Aceste decizii se iau în cadrul dialogului periodic dintre cele două instituții, astfel cum este prevăzut la punctul 11, și se actualizează periodic, ținând seama în mod corespunzător de orice evoluție politică.
14.
În cazul în care un document intern al Comisiei – despre care Parlamentul nu a fost informat în temeiul prezentului acord-cadru – este difuzat în exteriorul instituțiilor, Președintele Parlamentului poate solicita ca documentul respectiv să fie transmis de îndată Parlamentului, în vederea comunicării acestuia deputaților care îl solicită.
15.
Comisia va furniza informații și documente complete cu privire la reuniunile sale cu experții naționali în cadrul lucrărilor sale pentru pregătirea și punerea în aplicare a legislației Uniunii, inclusiv a instrumentelor juridice neobligatorii („soft law”) și a actelor delegate.
La solicitarea Parlamentului, Comisia poate să invite la aceste reuniuni și experți din partea Parlamentului.
Dispozițiile relevante sunt prevăzute în anexa 1.
16.
În termen de trei luni de la adoptarea unei rezoluții parlamentare, Comisia furnizează în scris Parlamentului informații cu privire la măsurile luate ca urmare a cererilor specifice care i-au fost adresate prin rezoluțiile Parlamentului, inclusiv în cazul în care nu a urmat punctul de vedere al acestuia.
Termenul respectiv poate fi redus în cazul cererilor urgente.
Acesta poate fi prelungit cu o lună atunci când o cerere necesită lucrări mai complexe, iar acest fapt este justificat corespunzător.
Parlamentul se va asigura că aceste informații sunt difuzate pe larg în întreaga instituție.
Parlamentul se va strădui să evite să adreseze întrebări cu solicitare de răspuns scris sau oral referitoare la aspecte despre care Comisia a informat deja Parlamentul cu privire la poziția sa, prin intermediul unei comunicări ulterioare de urmărire, scrise.
Comisia se angajează să raporteze cu privire la măsurile ulterioare de urmărire concrete a oricărei cereri de prezentare a unei propuneri în conformitate cu articolul 225 din TFUE (raport de inițiativă legislativă) în termen de trei luni de la adoptarea rezoluției corespunzătoare în plen.
Comisia prezintă o propunere legislativă în termen de un an sau include propunerea în programul său de lucru pentru anul următor.
În cazul în care nu prezintă propuneri, Comisia îi furnizează Parlamentului explicații detaliate cu privire la motivele sale.
Comisia se angajează, de asemenea, să întrețină o cooperare strânsă și din timp cu Parlamentul cu privire la orice solicitare de propuneri legislative adresată prin intermediul inițiativei cetățenilor.
În ceea ce privește procedura de descărcare de gestiune, se aplică dispozițiile specifice prevăzute la punctul 31.
17.
În cazul în care sunt prezentate inițiative, recomandări sau solicitări de acte legislative în temeiul articolului 289 alineatul (4) din TFUE, Comisia informează Parlamentul, dacă este invitată, cu privire la poziția sa în legătură cu aceste propuneri, în fața comisiei parlamentare competente.
18.
Cele două instituții convin să coopereze în domeniul relațiilor cu parlamentele naționale.
Parlamentul și Comisia cooperează în privința punerii în aplicare a Protocolului nr.
2 din TFUE privind aplicarea principiilor subsidiarității și proporționalității.
Această cooperare include dispoziții privind orice traducere necesară a avizelor motivate prezentate de parlamentele naționale.
Atunci când pragurile menționate la articolul 7 din Protocolul nr.
2 din TFUE sunt atinse, Comisia efectuează traducerile tuturor avizelor motivate prezentate de parlamentele naționale împreună cu poziția sa referitoare la acestea.
19.
Comisia comunică Parlamentului lista grupurilor sale de experți constituite pentru a acorda asistență Comisiei în exercitarea dreptului de inițiativă.
Lista se actualizează periodic și este publică.
În acest cadru, Comisia informează în mod corespunzător comisia parlamentară competentă, la cererea specifică și motivată a președintelui acesteia, cu privire la activitățile și componența acestor grupuri.
20.
Prin intermediul unor mecanisme adecvate, cele două instituții poartă un dialog constructiv privind chestiunile importante de ordin administrativ, în special problemele care au o incidență directă asupra administrației Parlamentului.
21.
Parlamentul va solicita avizul Comisiei atunci când inițiază o revizuire a Regulamentului său de procedură în ceea ce privește relațiile cu Comisia.
22.
În cazul invocării principiului confidențialității privind oricare dintre informațiile comunicate în conformitate cu prezentul acord-cadru, se aplică dispozițiile din anexa 2.
(ii) Acorduri internaționale și extindere
23.
Parlamentul este informat imediat și în totalitate în toate etapele de negociere și de încheiere a acordurilor internaționale, inclusiv la definirea directivelor de negociere.
Comisia acționează astfel încât să își respecte integral obligațiile prevăzute la articolul 218 din TFUE, respectând totodată rolul fiecărei instituții în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) din TUE.
Comisia aplică modalitățile prevăzute în anexa 3.
24.
Informațiile prevăzute la punctul 23 se transmit Parlamentului în timp util, astfel încât acesta să își poată exprima, dacă este cazul, punctul de vedere, iar Comisia să poată ține seama, în măsura posibilului, de opiniile Parlamentului.
Aceste informații se furnizează, ca regulă generală, Parlamentului prin intermediul comisiei parlamentare competente și, dacă este cazul, în ședință plenară.
În cazuri justificate corespunzător, aceste informații se furnizează mai multor comisii parlamentare.
Parlamentul și Comisia se angajează să instituie procedurile și garanțiile adecvate pentru transmiterea informațiilor confidențiale de la Comisie către Parlament, în conformitate cu dispozițiile din anexa 2.
25.
Cele două instituții recunosc faptul că, datorită rolurilor lor instituționale diferite, Comisia reprezintă Uniunea Europeană în negocierile internaționale, cu excepția celor privind Politica externă și de securitate comună și a altor cazuri prevăzute în tratate.
În cazul în care reprezintă Uniunea la conferințe internaționale, Comisia, la cererea Parlamentului, facilitează includerea unei delegații a deputaților în Parlamentul European, în calitate de observatori în delegațiile Uniunii, pentru ca Parlamentul să fie informat imediat și integral cu privire la lucrările conferinței.
Comisia se angajează, dacă este cazul, să informeze sistematic delegația Parlamentului cu privire la rezultatul negocierilor.
Deputații în Parlamentul European nu pot participa direct la aceste negocieri.
Sub rezerva posibilităților de ordin juridic, tehnic și diplomatic, acestora li se poate acorda statut de observator de către Comisie.
În caz de refuz, Comisia va informa Parlamentul cu privire la motivele pentru acesta.
În plus, Comisia facilitează participarea deputaților în Parlamentul European, în calitate de observatori, la toate reuniunile relevante organizate sub responsabilitatea sa înainte și după sesiunile de negociere.
26.
În aceleași condiții, Comisia facilitează și ține sistematic la curent Parlamentul cu privire la accesul în calitate de observator al deputaților în Parlamentul European, ca parte din delegația Uniunii la reuniunile organismelor instituite prin acordurile internaționale multilaterale care implică Uniunea, ori de câte ori aceste organisme sunt chemate să ia decizii care presupun aprobarea Parlamentului European sau a căror punere în aplicare ar presupune adoptarea de acte legislative în conformitate cu procedura legislativă ordinară.
27.
Comisia permite, de asemenea, delegației Parlamentului incluse în delegațiile Uniunii la conferințele internaționale să utilizeze toate dotările delegației Uniunii la aceste evenimente, în conformitate cu principiul general al bunei cooperări între instituții și ținând seama de logistica disponibilă.
Președintele Parlamentului transmite Președintelui Comisiei o propunere privind includerea unei delegații a Parlamentului în delegația Uniunii cel târziu cu patru săptămâni înainte de începerea conferinței, precizând șeful delegației Parlamentului și numărul de deputați în Parlamentul European care urmează să compună delegația respectivă.
În cazuri justificate corespunzător, acest termen poate fi redus în mod excepțional.
Numărul de deputați în Parlamentul European incluși în delegația Parlamentului și de membri ai personalului auxiliar este proporțional cu mărimea totală a delegației Uniunii.
28.
Comisia furnizează Parlamentului informații complete cu privire la derularea negocierilor de aderare și, în special, cu privire la principalele aspecte și evoluții, astfel încât acesta să își poată formula în timp util punctul de vedere în cadrul procedurilor parlamentare adecvate.
29.
În cazul în care Parlamentul adoptă, în conformitate cu articolul 90 alineatul (4) din Regulamentul de procedură, o recomandare privind chestiunile menționate la punctul 28 și dacă, din motive importante, Comisia decide că nu poate susține recomandarea respectivă, aceasta își expune motivele în fața Parlamentului în ședință plenară sau cu ocazia următoarei reuniuni a comisiei parlamentare competente.
(iii) Execuția bugetară
30.
Înainte de a face, în cadrul conferințelor donatorilor, promisiuni financiare care implică angajamente financiare noi și necesită acordul autorității bugetare, Comisia informează autoritatea bugetară și examinează observațiile acesteia.
31.
În cadrul descărcării anuale de gestiune, reglementate de articolul 319 din TFEU, Comisia transmite orice informație necesară controlului execuției bugetare pentru exercițiul în cauză, care îi este solicitată de președintele comisiei parlamentare responsabile cu procedura de descărcare de gestiune în conformitate cu dispozițiile anexei VII la Regulamentul de procedură al Parlamentului.
În cazul în care apar elemente noi privind exercițiile anterioare, pentru care descărcarea a fost deja acordată, Comisia transmite toate informațiile necesare cu privire la aceasta astfel încât să se ajungă la o soluție acceptabilă pentru ambele instituții.
(iv) Relația cu agențiile de reglementare
32.
Persoanele nominalizate pentru postul de director executiv al agențiilor de reglementare ar trebui să fie audiate de comisiile parlamentare.
În plus, în contextul discuțiilor grupului de lucru interinstituțional privind agențiile, instituit în martie 2009, Comisia și Parlamentul vor urmări adoptarea unei abordări comune cu privire la rolul și poziția agențiilor descentralizate în peisajul instituțional al Uniunii, însoțită de orientări comune pentru crearea, structurarea și funcționarea acestor agenții, precum și aspecte legate de finanțare, aspecte bugetare, de supraveghere și de gestionare.
IV.COOPERAREA ÎN DOMENIUL PROCEDURILOR ȘI PROGRAMĂRII LEGISLATIVE
(i) Programul de lucru al Comisiei și programarea Uniunii Europene
33.
Comisia inițiază programarea anuală și multianuală a Uniunii în vederea încheierii unor acorduri interinstituționale.
34.
În fiecare an, Comisia își prezintă programul de lucru.
35.
Cele două instituții colaborează în conformitate cu calendarul din anexa 4.
Comisia ia în considerare prioritățile formulate de Parlament.
Comisia oferă detalii suficiente cu privire la fiecare punct din programul său de lucru.
36.
Comisia prezintă explicații atunci când nu poate prezenta anumite propuneri prevăzute în programul său de lucru pentru anul în cauză sau când se îndepărtează de la acesta.Vicepreședintele Comisiei, responsabil cu relațiile interinstituționale, se angajează să evalueze periodic, în fața Conferinței președinților de comisie, liniile principale privind aplicarea politică a programului de lucru al Comisiei pentru anul în curs .
(ii)Proceduri pentru adoptarea actelor
37.
Comisia se angajează să examineze cu atenție amendamentele adoptate de Parlament la propunerile sale legislative, cu scopul de a le lua în considerare în cadrul propunerilor revizuite.
La formularea avizului privind amendamentele Parlamentului în temeiul articolului 294 din TFUE, Comisia se angajează să țină seama în cea mai mare măsură de amendamentele adoptate în a doua lectură; în cazul în care, din motive importante și după examinarea de către colegiu, Comisia decide să nu reia sau să nu aprobe amendamentele respective, aceasta se justifică în fața Parlamentului și, în orice caz, în avizul pe care îl emite în temeiul articolului 294 alineatul (7) litera (c) din TFUE cu privire la amendamentele Parlamentului.
38.
Atunci când analizează o inițiativă prezentată de cel puțin o pătrime din statele membre, în conformitate cu articolul 76 din TFEU, Parlamentul se angajează să nu adopte niciun raport în comisia competentă înainte să primească avizul Comisiei cu privire la inițiativă.
Comisia se angajează să își emită avizul cu privire la o astfel de inițiativă cel târziu la 10 săptămâni de la prezentarea acesteia.
39.
Comisia furnizează explicații detaliate în timp util înainte de a-și retrage orice propunere asupra căreia Parlamentul și-a exprimat deja o poziție în primă lectură.
Comisia efectuează o examinare a tuturor propunerilor pendinte la începutul noului mandat al Comisiei pentru a le confirma din punct de vedere politic sau a le retrage, ținând seama de punctele de vedere exprimate de Parlament.
40.
Pentru procedurile legislative speciale în cadrul cărora Parlamentul urmează să fie consultat, inclusiv pentru alte proceduri cum ar fi cea prevăzută la articolul 148 din TFEU, Comisia:
(i)
ia măsurile necesare pentru a implica mai mult Parlamentul, astfel încât aceasta să ia în considerare cât mai mult cu putință punctele de vedere ale Parlamentului și, în special, pentru ca Parlamentul să dispună de timp suficient pentru a examina propunerea Comisiei;
(ii)
ia măsuri pentru a reaminti în timp util organelor Consiliului să nu ajungă la un acord politic cu privire la propunerile sale atât timp cât Parlamentul nu își dă avizul.
Aceasta solicită ca discuțiile să se încheie la nivel de miniștri după acordarea unui termen rezonabil membrilor Consiliului pentru examinarea avizului Parlamentului;
(iii)
veghează la respectarea de către Consiliu a principiilor stabilite de Curtea de Justiție a Uniunii Europene privind reconsultarea Parlamentului în cazul în care Consiliul modifică substanțial o propunere a Comisiei.
Comisia informează Parlamentul dacă este necesar să i se reamintească, eventual, Consiliului necesitatea unei reconsultări;
(iv)
se angajează să retragă, dacă este cazul, propunerile legislative respinse de Parlament.
În cazul în care, din motive importante și după examinarea de către colegiu, Comisia decide să își mențină propunerea, aceasta va expune motivele acestei decizii printr-o declarație în fața Parlamentului.
41.
În ceea ce-l privește, în vederea îmbunătățirii programării legislative, Parlamentul se angajează:
(i)
să programeze părțile legislative de pe ordinea de zi, adaptându-le la programul de lucru al Comisiei și la rezoluțiile adoptate cu privire la acesta, în special având în vedere planificarea îmbunătățită a dezbaterilor prioritare;
(ii)
să respecte un termen rezonabil, în măsura în care este util procedurii, pentru adoptarea poziției în primă lectură în cadrul procedurii legislative ordinare și a avizului din cadrul procedurii de consultare;
(iii)
să numească, în măsura posibilului, încă din momentul adoptării programului de lucru al Comisiei, raportori cu privire la viitoarele propuneri;
(iv)
să examineze cu prioritate absolută cererile de reconsultare, în cazul în care au fost transmise toate informațiile utile.
(iii) Aspecte legate de o mai bună legiferare
42.
Comisia se asigură că evaluările sale de impact se efectuează sub responsabilitatea sa, urmând o procedură transparentă care garantează o evaluare independentă.
Evaluările de impact se publică în timp util, ținând cont de o serie de scenarii diferite, inclusiv de opțiunea „inacțiunii”, și se prezintă, în principiu, comisiei parlamentare competente în cursul fazei de informare a parlamentelor naționale, în conformitate cu Protocoalele nr.
1 și nr.
2 la TFUE.
43.
În domeniile în care Parlamentul este de regulă implicat în procesul legislativ, Comisia utilizează instrumente juridice neobligatorii, după caz și dacă se justifică, după ce i s-a oferit Parlamentului posibilitatea de a-și exprima punctul de vedere.
Comisia furnizează Parlamentului explicații detaliate cu privire la modul în care a ținut seama de punctul său de vedere la adoptarea propunerii.
44.
Pentru a asigura o mai bună monitorizare a transpunerii și aplicării legislației Uniunii, Comisia și Parlamentul fac eforturi să includă tabele de corespondență obligatorii și un termen limită obligatoriu pentru transpunere, care, în cazul directivelor, în mod normal nu ar trebui să depășească doi ani.
În plus față de rapoartele specifice și raportul anual privind aplicarea legislației Uniunii, Comisia pune la dispoziția Parlamentului informații rezumative cu privire la toate procedurile de încălcare a dreptului Uniunii încă din faza scrisorii oficiale de punere în întârziere, inclusiv, dacă Parlamentul solicită acest lucru, de la caz la caz și cu respectarea normelor de confidențialitate, în special cele confirmate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, privind aspectele vizate de procedura de încălcare a dreptului Uniunii.
V. PARTICIPAREA COMISIEI LA LUCRĂRILE PARLAMENTARE
45.
Comisia acordă prioritate participării sale, dacă este solicitată, la ședințele plenare sau la reuniunile altor organe ale Parlamentului, în cazul în care acestea coincid cu alte evenimente sau invitații.
Ca regulă generală, ori de câte ori Parlamentul solicită acest lucru, Comisia se asigură în special că membri ai Comisiei sunt prezenți la ședințele plenare în vederea examinării punctelor de pe ordinea de zi care intră în competența acestora.
Acest lucru se aplică proiectelor preliminare de ordine de zi aprobate de Conferința președinților în timpul perioadei de sesiune anterioare.
Ca regulă generală, Parlamentul face eforturi să regrupeze punctele de pe ordinea de zi a perioadelor de sesiune care intră în competența unui membru al Comisiei.
46.
La cererea Parlamentului, se va prevedea periodic un timp afectat întrebărilor adresate Președintelui Comisiei.
Acest timp afectat întrebărilor va cuprinde două părți: prima parte cu liderii grupurilor politice sau cu reprezentanții acestora se desfășoară complet spontan; a doua parte este dedicată unei tematici politice stabilite în prealabil, cel târziu în ziua de joi de dinaintea perioadei de sesiune în cauză, dar fără întrebări pregătite în prealabil.
În plus, se introduce un timp afectat întrebărilor adresate membrilor Comisiei, inclusiv Vicepreședintelui pentru relații externe/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, după modelul timpului afectat întrebărilor adresate Președintelui Comisiei, în scopul reformării actualului timp afectat întrebărilor.
Acest timp afectat întrebărilor se referă la portofoliul respectivilor membri ai Comisiei.
47.
Membrii Comisiei sunt audiați la cerere.
Fără a aduce atingere articolului 230 din TFUE, cele două instituții se pun de acord asupra unor norme generale privind alocarea între instituții a timpului afectat luărilor de cuvânt.
Cele două instituții convin că alocarea orientativă a timpului afectat luărilor de cuvânt trebuie respectată.
48.
În vederea garantării prezenței membrilor Comisiei, Parlamentul se angajează să depună toate diligențele pentru a-și menține proiectele definitive de ordine de zi.
În cazul în care modifică proiectul definitiv de ordine de zi sau deplasează anumite puncte de pe ordinea de zi a unei perioade de sesiune, Parlamentul informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
Comisia depune toate diligențele pentru a asigura prezența membrului competent din cadrul Comisiei.
49.
Comisia poate propune includerea de puncte pe ordinea de zi cel mai târziu la întrunirea Conferinței președinților la care se aprobă proiectul final de ordine de zi a perioadei de sesiune.
Parlamentul ține seama în cea mai mare măsură de aceste propuneri.
50.
Comisiile parlamentare fac eforturi pentru menținerea proiectelor de ordine de zi și a ordinii de zi stabilite.
În cazul în care o comisie parlamentară își modifică proiectul de ordine de zi sau ordinea de zi, Comisia este de îndată informată cu privire la aceasta.
Comisiile parlamentare fac în special eforturi să respecte un termen rezonabil pentru a asigura prezența membrilor Comisiei la reuniunile lor.
În cazul în care prezența unui membru al Comisiei la o reuniune a comisiei parlamentare nu este solicitată în mod expres, Comisia ia măsuri pentru a fi reprezentată de un funcționar competent de nivel adecvat.
Comisiile parlamentare vor depune eforturi pentru a-și coordona activitatea, inclusiv evitând reuniunile paralele pe aceeași temă și se vor strădui să nu se abată de la proiectul de ordine de zi, astfel încât Comisia să poată asigura un nivel adecvat de reprezentare.
Dacă a fost solicitată prezența unui înalt funcționar (director general sau director) la o reuniune de comisie în care se dezbate o propunere a Comisiei, reprezentantul Comisiei are posibilitatea să intervină.
VI.
DISPOZIȚII FINALE
51.
Comisia își confirmă angajamentul de a examina cât mai curând cu putință actele legislative care nu au fost adaptate la procedura de reglementare cu control înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona pentru a evalua dacă instrumentele respective trebuie să fie adaptate la regimul actelor delegate introdus de articolul 290 din TFUE.
Ca obiectiv final, ar trebui să se ajungă la un sistem coerent de acte delegate și de acte de punere în aplicare, pe deplin compatibil cu tratatul, prin intermediul unei evaluări progresive a naturii și conținutului măsurilor supuse în prezent procedurii de reglementare cu control pentru a le adapta în timp util la dispozițiile articolului 290 din TFUE.
52.
Dispozițiile prezentului acord-cadru completează Acordul interinstituțional privind o mai bună legiferare
JO C 321, 31.12.2003, p.
1.
fără a-l afecta și nu aduc atingere niciunei revizuiri ulterioare a acestuia.
Fără a aduce atingere negocierilor viitoare dintre Parlament, Comisie și Consiliu, cele două instituții se angajează să se pună de acord asupra modificărilor-cheie cu ocazia pregătirii viitoarelor negocieri privind adaptarea Acordului interinstituțional privind o mai bună legiferare la noile dispoziții ale Tratatului de la Lisabona, ținând seama de practicile actuale și de prezentul acord-cadru.
Acestea convin, de asemenea, asupra necesității de a consolida actualul mecanism interinstituțional de contact, la nivel politic și tehnic, în legătură cu o mai bună legiferare pentru a asigura o cooperare interinstituțională eficientă între Parlament, Comisie și Consiliu.
53.
Comisia se angajează să demareze rapid programarea anuală și multianuală a Uniunii în vederea încheierii de acorduri interinstituționale în conformitate cu articolul 17 din TUE.
Programul de lucru al Comisiei reprezintă contribuția Comisiei la programarea anuală și multianuală a Uniunii.
După adoptarea acestuia de către Comisie, ar trebui să aibă loc un trilog între Parlament, Consiliu și Comisie în vederea ajungerii la un acord cu privire la programarea Uniunii.
În acest context și de îndată ce Parlamentul, Consiliul și Comisia ajung la un acord comun cu privire la programarea Uniunii, cele două instituții fac o revizuire a dispozițiilor prezentului acord-cadru referitoare la programare.
Parlamentul și Comisia invită Consiliul să lanseze cât mai curând cu putință dezbateri cu privire la programarea Uniunii, în conformitate cu dispozițiile articolului 17 din TUE.
54.
Cele două instituții procedează periodic la o evaluare a aplicării practice a prezentului acord-cadru, precum și a anexelor la acesta.
Se realizează o revizuire până la sfârșitul lui 2011, pe baza experienței practice.
Anexa
1
Reuniunile Comisiei cu experți naționali
Prezenta anexă definește modalitățile de punere în aplicare a punctului 15 din acordul-cadru.
1
Domeniul de aplicare
Dispozițiile punctului 15 din acordul-cadru se referă la următoarele reuniuni:
1)
reuniunile Comisiei care se desfășoară în cadrul grupurilor de experți instituite de Comisie și la care sunt invitate autorități naționale din toate statele membre, atunci când acestea au ca subiect pregătirea și punerea în aplicare a legislației Uniunii, inclusiv a instrumentelor juridice neobligatorii („soft law”) și a actelor delegate;
2)
reuniunile ad hoc ale Comisiei la care sunt invitați experți naționali din toate statele membre, atunci când acestea au ca subiect pregătirea și punerea în aplicare a legislației UE, inclusiv a instrumentelor juridice neobligatorii („soft law”) și a actelor delegate;
Sunt excluse reuniunile comitetelor de comitologie, fără a aduce atingere actualelor sau viitoarelor acorduri specifice referitoare la informarea Parlamentului European cu privire la exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei
Informarea Parlamentului cu privire la lucrările comitetelor de comitologie şi prerogativele Parlamentului în cadrul procedurilor de comitologie sunt clar definite în alte instrumente: (1) Decizia Consiliului 1999/468/CE din 28 iunie1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei (JO L 184, 17.7.1999, p.23), (2) Acordul interinstituţional dintre Parlament şi Comisie din 3 iunie 2008 privind procedurile de comitologie, şi (3) instrumentele necesare pentru punerea în aplicare a articolului 291 din TFUE.
.
2
Informații care trebuietransmiseParlamentului
Comisia se angajează să transmită Parlamentului aceeași documentație pe care o transmite autorităților naționale în legătură cu reuniunile menționate anterior.
Comisia va transmite respectivele documente, inclusiv ordinile de zi, către o cutie poștală funcțională a Parlamentului tot atunci când acestea sunt trimise și experților naționali.
3
Invitarea experților din parteaParlamentului
La cererea Parlamentului, Comisia poate decide să invite Parlamentul să trimită experți de-ai săi pentru a participa la reuniuni ale Comisiei cu experți naționali, așa cum sunt identificate la punctul 1).
Anexa
2
Transmiterea informațiilor confidențiale către Parlament
1
Domeniul de aplicare
1.1.
Prezenta anexă reglementează transmiterea către Parlament și tratarea informațiilor confidențiale, astfel cum sunt definite la punctul 1.2, din partea Comisiei, în cadrul exercitării prerogativelor și competențelor Parlamentului.
Cele două instituții acționează în conformitate cu îndatoririle reciproce de cooperare loială, în spirit de încredere reciprocă deplină și respectând cu strictețe dispozițiile pertinente din tratate.
1.2.
„Informații” înseamnă orice informație scrisă sau orală, indiferent de suport sau de autor.
1.2.1.
„Informații confidențiale” înseamnă „informații clasificate UE” (ICUE) și „alte informații confidențiale” neclasificate.
1.2.2.
„Informații clasificate UE” (ICUE) înseamnă orice informație sau material, clasificat drept „TRES SECRET UE/ EU TOP SECRET”, „SECRET UE”, „CONFIDENTIEL UE” sau „RESTREINT UE” sau care poartă un marcaj național sau internațional echivalent de clasificare, a cărui divulgare neautorizată ar putea cauza prejudicii de diverse niveluri la adresa intereselor Uniunii sau la adresa unuia sau a mai multora dintre statele sale membre, indiferent dacă informația în cauză provine din cadrul Uniunii sau este primită de la state membre, state terțe sau organizații internaționale.
(a)
TRES SECRET UE/ EU TOP SECRET: această clasificare se aplică doar informațiilor și materialelor a căror divulgare neautorizată ar putea cauza prejudicii extrem de grave intereselor esențiale ale Uniunii sau ale unuia sau mai multora dintre statele sale membre.
(b)
SECRET UE: această clasificare se aplică doar informațiilor și materialelor a căror divulgare neautorizată ar putea cauza prejudicii grave intereselor esențiale ale Uniunii sau ale unuia sau mai multora dintre statele sale membre.
(c)
CONFIDENTIEL UE: această clasificare se aplică informațiilor și materialelor a căror divulgare neautorizată ar putea dăuna intereselor esențiale ale Uniunii sau ale unuia sau mai multora dintre statele sale membre.
(d)
RESTREINT UE: această clasificare se aplică informațiilor și materialelor a căror divulgare neautorizată ar putea dezavantaja interesele Uniunii sau ale unuia sau mai multora dintre statele sale membre.
1.2.3.
„Alte informații confidențiale” înseamnă orice altă informație confidențială, inclusiv informații vizate de obligația de a respecta secretul profesional impusă de Parlament și/sau informații transmise de Comisie.
1.3.
Comisia garantează Parlamentului accesul la informații confidențiale în conformitate cu dispozițiile prezentei anexe, în cazul în care primește o cerere de această natură de la unul dintre organele parlamentare sau titularii de mandat indicați la punctul 1.4, privind transmiterea informațiilor confidențiale.
În plus, Comisia poate transmite Parlamentului orice informație confidențială din proprie inițiativă, în conformitate cu dispozițiile prezentei anexe.
1.4.
În contextul prezentei anexe, pot solicita Comisiei informații confidențiale:
-
Președintele Parlamentului,
-
președinții comisiilor parlamentare interesate,
-
Biroul și Conferința președinților, și
-
șeful delegației Parlamentului care face parte din delegația Uniunii la o conferință internațională.
1.5.
Sunt excluse din domeniul de aplicare al prezentei anexe informațiile referitoare la procedurile privind încălcarea dreptului Uniunii și la procedurile în materie de concurență, în măsura în care acestea nu au fost încă reglementate, în momentul primirii unei cereri din partea unui organ parlamentar/titular de mandat menționat la punctul 1.4, printr-o decizie definitivă a Comisiei sau printr-o hotărâre a Curții de Justiție a Uniunii Europene, și informațiile privind protecția intereselor financiare ale Uniunii.
Acest fapt nu aduce atingere punctului 44 din acordul-cadru și dreptului de control bugetar al Parlamentului.
1.6.
Aceste dispoziții se aplică fără a aduce atingere Deciziei 95/167/CE, Euratom, CECO a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalitățile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
JO L 113, 19.5.1995, p.
2.
, precum și dispozițiilor pertinente din Decizia 1999/352/CE, CECA, Euratom a Comisiei din 28 aprilie 1999 de instituire a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF)
JO L 136, 31.5.1999, p.
20.
.
2
Reguli generale
2.1.
La cererea unuia dintre organele parlamentare/ titularii de mandat indicați la punctul 1.4, Comisia îi transmite respectivului organ parlamentar/ titular de mandat în cel mai scurt timp orice informație confidențială necesară exercitării prerogativelor și competențelor Parlamentului.
Cele două instituții respectă, în cadrul competențelor și responsabilităților care le revin:
-
drepturile fundamentale ale omului, inclusiv dreptul la apărare și dreptul la protecția vieții private;
-
dispozițiile care reglementează procedurile judiciare și disciplinare;
-
protecția secretului comercial și a relațiilor comerciale;
-
protecția intereselor Uniunii, în special a celor referitoare la siguranța publică, apărare, relațiile internaționale, stabilitatea monetară și interesele financiare.
În caz de dezacord, Președinții celor două instituții sunt sesizați în vederea găsirii unei soluții.
Informațiile confidențiale provenite de la un stat, de la o instituție sau de la o organizație internațională se transmit numai cu acordul acestora.
2.2.
ICUE sunt transmise Parlamentului, sunt tratate și protejate de acesta în conformitate cu standardele minime comune de securitate aplicate de alte instituții ale Uniunii, în special de Comisie.
Atunci când clasifică informații a căror autoritate de origine este, Comisia se asigură că aplică nivelurile adecvate de clasificare în conformitate cu standardele și definițiile internaționale și cu normele sale interne, ținând totodată seama în mod corespunzător de faptul că Parlamentul trebuie să poată avea acces în orice moment la documente clasificate pentru a-și exercita eficient competențele și prerogativele.
2.3.
În cazul în care există îndoieli cu privire la natura confidențială a unei informații sau la nivelul adecvat de clasificare al acesteia sau dacă este necesar să se stabilească modalități adecvate de transmitere a acesteia în funcție de posibilitățile indicate la punctul 3.2, cele două instituții se consultă fără întârziere reciproc înainte de transmiterea documentului.
În cadrul acestor consultări, Parlamentul este reprezentat de președintele organului parlamentar, însoțit, dacă este cazul, de raportorul sau de titularul de mandat care a solicitat informația.
Comisia este reprezentată de membrul Comisiei competent în materie, după consultarea membrului Comisiei responsabil cu aspectele legate de securitate.
În caz de dezacord, Președinții celor două instituții sunt sesizați în vederea găsirii unei soluții.
2.4.
În cazul în care, la încheierea procedurii prevăzute la punctul 2.3, dezacordul persistă, Președintele Parlamentului, la cererea motivată a organului parlamentar/titularului de mandat care a solicitat informația, invită Comisia să transmită, în termenul adecvat indicat în mod corespunzător, informația confidențială în cauză, precizând care dintre modalitățile prevăzute la punctul 3.2 din prezenta anexă se aplică.
Înainte de expirarea acestui termen, Comisia informează în scris Parlamentul cu privire la poziția sa finală, asupra căreia Parlamentul își rezervă, dacă este cazul, posibilitatea exercitării dreptului la o cale de atac.
2.5.
Accesul la informații ICUE se acordă în conformitate cu normele aplicabile în materie de autorizare personală de securitate.
2.5.1.
Accesul la informații clasificate TRES SECRET UE/ EU TOP SECRET, SECRET UE și CONFIDENTIEL UE poate fi acordat doar funcționarilor Parlamentului și angajaților Parlamentului care lucrează pentru grupurile politice, în caz de strictă necesitate, care au fost desemnați în prealabil de organul parlamentar/ titularul de mandat ca având nevoie să cunoască informațiile și care dispun de autorizarea de securitate adecvată.
2.5.2.
Având în vedere prerogativele și competențele Parlamentului, deputații care nu dispun de o autorizare personală de securitate beneficiază de acces la documente clasificate drept „CONFIDENTIEL UE” în conformitate cu anumite dispoziții definite de comun acord, inclusiv semnarea unei declarații pe proprie răspundere că nu vor divulga niciunui terț conținutul respectivelor documente.
Accesul la documente clasificate SECRET UE se acordă deputaților cărora li s-a acordat o autorizare personală de securitate adecvată.
2.5.3.
Cu sprijinul Comisiei, se găsesc modalități pentru a se garanta că Parlamentul poate să obțină cât mai rapid posibil contribuția necesară din partea autorităților naționale în cadrul procedurii de acordare a autorizării de securitate.
Categoria sau categoriile de persoane care au acces la informații confidențiale se comunică concomitent cu cererea.
Înainte să i se acorde acces la aceste informații, fiecare persoană este informată cu privire la nivelul de confidențialitate al acestora și la obligațiile de securitate aferente.
Chestiunea acordării de autorizare de securitate va fi reexaminată în contextul revizuirii prezentei anexe și al viitoarelor reguli de securitate menționate la punctele 4.1 și 4.2.
3
Modalități de acces și de tratare a informațiilor confidențiale
3.1.
Informațiile confidențiale comunicate în conformitate cu procedurile prevăzute la punctul 2.3 și, dacă este cazul, la punctul 2.4, sunt puse la dispoziție, sub responsabilitatea Președintelui sau a unui membru al Comisiei, organului parlamentar/ titularului de mandat care le-a solicitat, în conformitate cu următoarele condiții:
Parlamentul și Comisia vor asigura înregistrarea și trasabilitatea informațiilor confidențiale.
Mai precis, ICUE clasificate drept „Confidentiel UE” și „SECRET UE” se transmit de la registratura centrală a Secretariatului General al Comisiei la serviciul competent echivalent al Parlamentului care va fi responsabil cu punerea lor la dispoziția organului parlamentar/ titularului de mandat care le-a solicitat, în conformitate cu dispozițiile convenite.
Transmiterea ICUE clasificate drept„TRES SECRET UE/ EU TOP SECRET” este supusă altor dispoziții convenite între Comisie și organul parlamentar/ titularul de mandat care le-a solicitat, dispoziții destinate să asigure un nivel de protecție proporțional cu clasificarea respectivă.
3.2.
Fără a aduce atingere dispozițiilor de la punctele 2.2 și 2.4, precum și viitoarelor reguli de securitate menționate la punctul 4.1., accesul și modalitățile de păstrare a confidențialității informațiilor se stabilesc de comun acord înainte de transmiterea informațiilor.
Acest acord între membrul Comisiei responsabil cu domeniul de politică respectiv și organul parlamentar (reprezentat de președintele său)/ titularul de mandat care a solicitat informațiile prevede selectarea uneia dintre opțiunile menționate la punctele 3.2.1. și 3.2.2. pentru a asigura nivelul adecvat de confidențialitate.
3.2.1.
În ceea ce privește destinatarii informațiilor confidențiale, ar trebui prevăzută una dintre următoarele opțiuni:
-
informații destinate doar Președintelui Parlamentului, în cazuri justificate de motive cu totul excepționale;
-
Biroul și/sau Conferința președinților;
-
președintele și raportorul comisiei parlamentare competente;
-
toți membrii (titulari și supleanți) comisiei parlamentare competente;
-
toți deputații în Parlamentul European.
Este interzis ca informațiile confidențiale să fie făcute publice sau să fie transmise unui alt destinatar fără acordul Comisiei.
3.2.2.
În ceea ce privește dispozițiile de tratare a informațiilor confidențiale, ar trebui prevăzute următoarele opțiuni:
(a)
examinarea documentelor într-o sală de lectură securizată în cazul în care informațiile sunt clasificate drept „ConfidentiEl UE” sau la un nivel de confidențialitate superior;
(b)
desfășurarea cu ușile închise a reuniunii, la aceasta participând doar membrii Biroului, membrii Conferinței președinților sau membrii titulari și membrii supleanți ai comisiei parlamentare competente, precum și funcționari ai Parlamentului și angajați ai Parlamentului care lucrează pentru grupurile politice, desemnați în prealabil de președinte ca având nevoie să cunoască informațiile și a căror prezență este absolut necesară, cu condiția ca aceștia să dispună de nivelul necesar de autorizare de securitate, ținând cont de următoarele condiții:
-
documentele pot fi numerotate, distribuite la începutul reuniunii și strânse din nou la final; nu se pot lua notițe sau face fotocopii ale acestora;
-
procesul-verbal al reuniunii nu menționează niciun detaliu cu privire la punctul examinat în conformitate cu procedura de confidențialitate.
Înainte de transmitere, este posibil ca toate datele personale să fie extrase din documente.
Informațiile confidențiale furnizate oral destinatarilor din Parlament se supun aceluiași nivel de protecție a informațiilor confidențiale ca cel pentru informațiile furnizate în scris.
Această modalitate include o declarație pe proprie răspundere dată de destinatarii informațiilor respective de a nu divulga conținutul acestora niciunui terț.
3.2.3.
Atunci când informațiile scrise urmează să fie examinate într-o sală de lectură securizată, Parlamentul se asigură că sunt instituite următoarele măsuri:
-
un sistem de stocare sigur pentru informațiile confidențiale;
-
o sală de lectură securizată fără copiatoare, telefon, fax, scaner sau orice alt mijloc tehnic de reproducere sau retransmitere de documente etc.;
-
dispoziții de securitate privind accesul în sala de lectură pe bază de semnătură într-un registru de acces și de declarație pe propria răspundere de a nu difuza informațiile confidențiale examinate.
3.2.4.
Cele de mai sus nu împiedică convenirea unor alte măsuri echivalente între instituții.
3.3.
În cazul nerespectării acestor modalități, se aplică dispozițiile privind sancțiunile la adresa deputaților prevăzute în anexa VIII la Regulamentul de procedură al Parlamentului și, în privința funcționarilor și a altor angajați ai Parlamentului , dispozițiile aplicabile de la articolul 86 din Statutul funcționarilor
Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr.
259/68 al Consiliului de instituire a Statutului funcționarilor și a Regimul aplicabil celorlalți agenți ai comunităților precum și Dispozițiilor speciale aplicabile temporar funcționarilor Comisiei.
sau de la articolul 49 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților Europene.
4
Dispoziții finale
4.1.
Comisia și Parlamentul iau toate măsurile necesare pentru a asigura punerea în aplicare a dispozițiilor prezentei anexe.
În acest scop, serviciile competente ale Comisiei și Parlamentului colaborează îndeaproape la punerea în aplicare a prezentei anexe.
Această colaborare cuprinde verificarea trasabilității informațiilor confidențiale și monitorizarea periodică în comun a regulilor și a standardelor de securitate aplicate.
Parlamentul se angajează să își adapteze, dacă este necesar, dispozițiile interne pentru a pune în aplicare normele de securitate pentru informații confidențiale prevăzute în prezenta anexă.
Parlamentul se angajează să își adopte cât mai curând cu putință viitoarele reguli de securitate și să le verifice de comun acord cu Comisia în vederea stabilirii echivalenței standardelor de securitate.
Acest lucru va însemna punerea în execuție a prezentei anexe în ceea ce privește:
-
dispozițiile și standardele tehnice de securitate privind tratarea și stocarea informațiilor confidențiale, inclusiv măsuri de securitate în domeniul securității fizice, informatice, a personalului și a documentelor;
-
instituirea unui comitet special de supraveghere alcătuit din deputați ce dețin autorizările adecvate, pentru tratarea ICUE clasificate drept „TRES SECRET UE/ EU TOP SECRET”.
4.2.
Parlamentul și Comisia vor revizui prezenta anexă și, dacă este necesar, o vor adapta nu mai târziu de momentul revizuirii menționat la punctul 54 din acordul-cadru, ținând cont de evoluțiile privind:
-
viitoarele reguli de securitate care implică Parlamentul și Comisia;
-
alte acorduri sau acte legislative relevante pentru transmiterea informațiilor între instituții.
Anexa
3
Negocierea și încheierea acordurilor internaționale
Prezenta anexă prezintă modalitățile detaliate pentru informarea Parlamentului cu privire la negocierile și încheierea acordurilor internaționale menționate la punctele 23, 24 și 25 din acordul-cadru.
1.
Comisia informează Parlamentul cu privire la intenția sa de a propune începerea negocierilor în același timp în care informează și Consiliul.
2.
Potrivit dispozițiilor de la punctul 24 din acordul-cadru, atunci când propune proiecte de directive de negociere în vederea adoptării lor de către Consiliu, Comisia le prezintă concomitent Parlamentului.
3.
Comisia ține seama în mod corespunzător, pe parcursul negocierilor, de observațiile Parlamentului.
4.
Potrivit dispozițiilor de la punctul 23 din acordul-cadru, Comisia informează Parlamentul periodic și cu promptitudine cu privire la derularea negocierilor până la parafarea acordului și precizează dacă și cum au fost integrate observațiile Parlamentului în textele aflate în curs de negociere, iar dacă nu au fost integrate, de ce.
5.
În cazul acordurilor internaționale a căror încheiere necesită aprobarea Parlamentului, Comisia furnizează Parlamentului, pe parcursul procesului de negociere, toate informațiile relevante pe care le furnizează și Consiliului (sau comitetului special instituit de Consiliu).
Aceste informații includ proiectele de amendamente la directivele de negociere adoptate, proiectele de texte de negociere, articolele convenite, data convenită pentru parafarea acordului și textul acordului care urmează să fie parafat.
Comisia transmite Parlamentului, așa cum procedează și cu Consiliul (sau cu comitetul special instituit de Consiliu) toate documentele relevante primite de la terți, sub rezerva acordului autorilor acestora.
Comisia ține la curent comisia parlamentară competentă cu privire la evoluția negocierilor și, în special, oferă explicații cu privire la modul în care s-a ținut cont de punctele de vedere ale Parlamentului.
6.
În cazul acordurilor internaționale a căror încheiere nu necesită aprobarea Parlamentului, Comisia se asigură că Parlamentul este informat imediat și complet, cel puțin privind proiectele de directive de negociere, directivele de negociere adoptate, derularea ulterioară a negocierilor și încheierea negocierilor.
7.
Potrivit dispozițiilor de la punctul 24 din acordul-cadru, Comisia furnizează Parlamentului în timp util informații detaliate privind momentul parafării unui acord internațional și îl informează cât mai devreme posibil cu privire la momentul în care intenționează să propună Consiliului aplicarea provizorie a acordului și motivele acestei decizii, cu excepția cazului în care motive urgente nu îi permit Comisiei să facă acest lucru.
8.
Comisia informează concomitent și în timp util Consiliul și Parlamentul cu privire la intenția sa de a propune Consiliului suspendarea unui acord internațional, precum și motivele acesteia.
9.
De asemenea, pentru acordurile internaționale care intră sub incidența procedurii de aprobare prevăzute în TFUE, Comisia informează pe deplin Parlamentul înainte de a aproba modificări la un acord, conform autorizării primite din partea Consiliului, prin derogare, în conformitate cu articolul 218 alineatul (7) din TFUE.
Anexa
4
Calendarul aferent programului de lucru al Comisiei
Programul de lucru al Comisiei este însoțit de o listă de propuneri legislative și fără caracter legislativ pentru anii următori.
Programul de lucru al Comisiei vizează anul următor în cauză și cuprinde precizări cu privire la prioritățile Comisiei pentru anii viitori.
Programul de lucru al Comisiei poate astfel constitui baza pentru un dialog structurat cu Parlamentul în vederea ajungerii la un consens.
Programul de lucru al Comisiei include, de asemenea, inițiative planificate pentru instrumente juridice neobligatorii, retrageri și simplificare.
1.
În primul semestru al unui anumit an, membrii Comisiei întrețin un dialog periodic permanent cu comisiile parlamentare corespondente cu privire la punerea în aplicare a programului de lucru al Comisiei pentru anul în cauză și cu privire la pregătirea viitorului program de lucru al Comisiei.
Pe baza acestui dialog, fiecare comisie parlamentară prezintă rapoarte Conferinței președinților de comisie referitoare la rezultatele acestui dialog.
2.
În paralel, Conferința președinților de comisie organizează periodic schimburi de opinii cu Vicepreședintele Comisiei responsabil cu relațiile interinstituționale pentru a evalua situația aplicării programului de lucru în curs al Comisiei și pentru a discuta despre pregătirea viitorului program al Comisiei și întocmirea unui bilanț al dialogului bilateral permanent dintre comisiile parlamentare implicate și membrii competenți ai Comisiei.
3.
În luna iunie, Conferința președinților de comisie prezintă Conferinței președinților un raport rezumativ care ar trebui să prezinte rezultatele analizei aplicării programului de lucru al Comisiei, precum și prioritățile Parlamentului pentru viitorul program de lucru al Comisiei, iar Conferința președinților informează Comisia cu privire la acest raport.
4.
Pe baza acestui raport rezumativ, în cursul perioadei de sesiune din luna iulie, Parlamentul adoptă o rezoluție în care își prezintă poziția, în special privind cererile care au la bază rapoarte de inițiativă legislativă.
5.
În fiecare an, în prima perioadă de sesiune din luna septembrie, are loc o dezbatere privind situația Uniunii, în care Președintele Comisiei susține o alocuțiune prin care prezintă un bilanț al anului în curs și schițează prioritățile pentru anii următori.
În acest sens, Președintele prezintă în paralel Parlamentului, în formă scrisă, elementele principale care stabilesc direcția elaborării programului de lucru al Comisiei pentru anul următor.
6.
Încă de la începutul lunii septembrie, comisiile parlamentare competente și membrii competenți ai Comisiei pot să se întâlnească pentru un schimb de opinii mai detaliat cu privire la prioritățile viitoare pentru fiecare domeniu de politică.
Aceste reuniuni se încheie cu o reuniune între Conferința președinților de comisie și Colegiul comisarilor și cu o reuniune între Conferința președinților și Președintele Comisiei, după caz.
7.
În luna octombrie, Comisia își adoptă programul de lucru pentru anul următor.
Ulterior, Președintele Comisiei prezintă Parlamentului, la nivelul corespunzător, acest program de lucru.
8.
Parlamentul poate organiza o dezbatere și adopta o rezoluție în cursul perioadei de sesiune din luna decembrie.
9.
Prezentul calendar se aplică în cadrul fiecărui ciclu de programare periodic, cu excepția anilor în care alegerea Parlamentului coincide cu sfârșitul mandatului Comisiei.
10.
Prezentul calendar nu afectează niciunul din viitoarele acorduri în domeniul programării interinstituționale.
ANEXA
XV
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 privind accesul public la documente
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei
JO L 145, 31.5.2001, p.
43.
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene şi, în special articolul 255 alineatul (2) al acestuia,
având în vedere propunerea Comisiei
JO C 177 E, 27.6.2000, p.
70.
,
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat
Avizul Parlamentului European din 3 mai 2001 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) şi Decizia Consiliului din 28 mai 2001
,
întrucât:
(1)
Tratatul privind Uniunea Europeană consacră noţiunea de transparenţă în articolul 1 al doilea paragraf, în conformitate cu care tratatul marchează o nouă etapă în procesul de creare a unei uniuni din ce în ce mai strânse între popoarele Europei, în care deciziile sunt luate în modul cel mai transparent posibil şi cât mai aproape posibil de cetăţean.
(2)
Transparenţa permite asigurarea unei mai bune participări a cetăţenilor la procesul de decizie, garantând o mai mare legitimitate, eficacitate şi responsabilitate a administraţiei faţă de cetăţeni într-un sistem democratic.
Transparenţa contribuie la consolidarea principiilor democraţiei şi drepturilor fundamentale, astfel cum sunt acestea definite în articolul 6 din Tratatul UE şi în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
(3)
Concluziile reuniunilor Consiliului European de la Birmingham, Edinburgh şi Copenhaga au subliniat necesitatea asigurării unei mai mari transparenţe în activitatea instituţiilor Uniunii.
Prezentul regulament întăreşte iniţiativele deja avute de instituţii în vederea îmbunătăţirii transparenţei procesului decizional.
(4)
Prezentul regulament vizează conferirea celui mai mare efect posibil dreptului de acces public la documente şi definirea principiilor generale şi a limitelor, în conformitate cu articolul 255 alineatul (2) din Tratatul CE.
(5)
Întrucât problema accesului la documente nu face obiectul dispoziţiilor Tratatului de instituire a Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului şi nici ale Tratatului de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice, Parlamentul European, Consiliul şi Comisia ar trebui, în conformitate cu Declaraţia nr.
41 anexată actului final al Tratatului de la Amsterdam, să se inspire din prezentul regulament în cazul documentelor privind activităţile reglementate de cele două tratate.
(6)
Ar trebui autorizat un acces mai larg la documente în cazurile în care instituţiile acţionează în calitate de legiuitor, inclusiv în cazul delegării atribuţiilor, păstrându-se totodată eficacitatea procesului decizional la nivelul instituţiilor.
Aceste documente ar trebui să fie direct accesibile în cea mai mare măsură posibilă.
(7)
În conformitate cu articolul 28 alineatul (1) şi articolul 41 alineatul (1) din Tratatul UE, dreptul de acces se aplică şi în cazul documentelor privind politica externă şi de securitate comună şi cooperarea poliţienească şi judiciară în materie penală.
Fiecare instituţie ar trebui să respecte regulile proprii de securitate.
(8)
În scopul garantării deplinei aplicări a prezentului regulament în toate domeniile de activitate ale Uniunii, toate agenţiile create de instituţii ar trebui să pună în aplicare principiile definite de prezentul regulament.
(9)
Dat fiind conţinutul extrem de sensibil, unele documente ar trebui supuse unui regim special.
Modalităţile de informare a Parlamentului European privind conţinutul acestor documente ar trebui reglementate pe baza acordului interinstituţional.
(10)
În scopul îmbunătăţirii transparenţei activităţii instituţiilor, Parlamentul European, Consiliul şi Comisia ar trebui să autorizeze accesul nu numai la documentele care provin de la instituţii, ci şi la documentele primite de acestea.
În acest context, trebuie amintit că Declaraţia nr.
35 anexată actului final al Tratatului de la Amsterdam prevede că un stat membru poate solicita Comisiei sau Consiliului să nu comunice unor terţi un document furnizat de acest stat fără acordul său.
(11)
În principiu, publicul ar trebui să aibă acces la toate documentele instituţiilor.
Cu toate acestea, anumite interese publice şi private ar trebui protejate printr-un regim de exceptări.
Ar trebui să li se permită instituţiilor să-şi protejeze consultările şi deliberările interne, în cazul în care este necesar pentru păstrarea capacităţii lor de a-şi îndeplini misiunile.
La evaluarea necesităţii unei exceptări, instituţiile ar trebui să ţină seama de principiile consacrate de legislaţia comunitară în materie de protecţie a datelor personale în toate domeniile de activitate ale Uniunii.
(12)
Este necesar ca toate dispoziţiile care reglementează accesul la documentele instituţiilor să fie în conformitate cu prezentul regulament.
(13)
În scopul asigurării unei respectări depline a dreptului de acces, este necesar să se prevadă punerea în aplicare a unei proceduri administrative în două faze, însoţită de posibilitatea de introducere a unei acţiuni în justiţie sau de formulare a unei plângeri adresate Ombudsmanului.
(14)
Este necesar ca fiecare instituţie să ia măsurile adecvate pentru a informa publicul cu privire la noile dispoziţii în vigoare şi pentru a-şi forma personalul în vederea asistării cetăţenilor în exercitarea drepturilor care decurg din prezentul regulament.
Pentru a facilita exercitarea acestor drepturi, ar trebui ca fiecare instituţie să autorizeze accesul la un registru de documente.
(15)
Chiar dacă prezentul regulament nu are nici ca obiect, nici ca efect modificarea legislaţiilor naţionale în materie de acces la documente, cu toate acestea, este evident că, în temeiul principiului de cooperare loială care reglementează relaţiile între instituţii şi statele membre, statele membre ar trebui să ia măsuri astfel încât să nu aducă atingere punerii în aplicare corecte a prezentului regulament şi să respecte normele de securitate ale instituţiilor.
(16)
Prezentul regulament nu aduce atingere dreptului de acces la documente al statelor membre, al autorităţilor judiciare sau al organelor de anchetă.
(17)
În temeiul articolului 255 alineatul (3) din Tratatul CE, fiecare instituţie elaborează, în cadrul propriului regulament de procedură, dispoziţii speciale privind accesul la documente.
Decizia 93/731/CE a Consiliului din 20 decembrie 1993 privind accesul public la documentele Consiliului
JO L 340, 31.12.1993, p.
43, decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2000/527/CE (JO L 212, 23.8.2000, p.
9).
, Decizia 94/90/CECO, CE, Euratom a Comisiei din 8 februarie 1994 privind accesul public la documentele Comisiei
JO L 46, 18.2.1994, p.
58, decizie astfel cum a fost modificată prin Decizia 96/567/CE, CECO, Euratom (JO L 247, 28.9.1996, p.
45).
, Decizia 97/632/CE, CECO, Euratom a Parlamentului European din 10 iulie 1997 privind accesul public la documentele Parlamentului European
JO L 263, 25.9.1997, p.
27.
, precum şi dispoziţiile privind caracterul confidenţial al documentelor referitoare la sistemul Schengen ar trebui, dacă este necesar, modificate sau abrogate,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1 Obiectul
Prezentul regulament urmăreşte:
(a)
definirea principiilor, a condiţiilor şi a limitelor, întemeiate pe raţiuni de interes public sau privat, care cârmuiesc dreptul de acces la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei (denumite în continuare „instituţii”), prevăzut la articolul 255 din Tratatul CE în vederea garantării unui acces cât mai larg la documente;
(b)
stabilirea regulilor care să garanteze o exercitare cât mai uşoară a acestui drept;
(c)
promovarea bunelor practici administrative privind accesul la documente.
Articolul 2 Beneficiarii şi domeniul de aplicare
(1)
Orice cetăţean al Uniunii şi orice persoană fizică sau juridică având reşedinţa sau sediul social într-un stat membru are drept de acces la documentele instituţiilor, sub rezerva principiilor, condiţiilor şi limitelor definite de prezentul regulament.
(2)
Instituţiile pot, sub rezerva aceloraşi principii, condiţii şi limite, să permită accesul la documente pentru orice persoană fizică sau juridică care nu are reşedinţa sau sediul social într-un stat membru.
(3)
Prezentul regulament se aplică tuturor documentelor deţinute de o instituţie, adică întocmite sau primite de către aceasta şi aflate în posesia acesteia, în toate domeniile de activitate ale Uniunii Europene.
(4)
Fără a aduce atingere articolelor 4 şi 9, documentele devin accesibile publicului fie printr-o cerere scrisă, fie direct, în formă electronică, sau prin intermediul unui registru.
În special, documentele întocmite sau primite în cadrul unei proceduri legislative devin direct accesibile în conformitate cu articolul 12.
(5)
Documentele sensibile, astfel cum sunt definite la articolul 9 alineatul (1), sunt supuse unui regim special, în conformitate cu respectivul articol.
(6)
Prezentul regulament nu aduce atingere dreptului de acces al publicului la documentele deţinute de instituţii, care decurge, eventual, din instrumentele de drept internaţional sau din actele adoptate de instituţii de punere în aplicare a acestor instrumente.
Articolul 3 Definiţii
În sensul prezentului regulament:
(a)
prin „document” se înţelege orice conţinut, indiferent de suport (scris pe hârtie sau stocat sub formă electronică, înregistrare sonoră, vizuală sau audiovizuală) privind un subiect referitor la politicile, activităţile şi deciziile care ţin de competenţa instituţiei;
(b)
prin „terţ” se înţelege orice persoană fizică sau juridică ori entitate exterioară instituţiei în cauză, inclusiv statele membre, celelalte instituţii şi organe comunitare sau necomunitare şi ţările terţe.
Articolul 4 Excepţii
(1)
Instituţiile resping cererile de acces la un document în cazul în care divulgarea conţinutului ar putea aduce atingere protecţiei:
(a)
interesului public, în ceea ce priveşte:
-
siguranţa publică,
-
apărarea şi chestiunile militare,
-
relaţiile internaţionale,
-
politica financiară, monetară sau economică a Comunităţii sau a unui stat membru,
(b)
vieţii private şi integrităţii individului, în special în conformitate cu legislaţia comunitară privind protecţia datelor personale.
(2)
Instituţiile resping cererile de acces la un document în cazul în care divulgarea conţinutului ar putea aduce atingere protecţiei:
-
intereselor comerciale ale unei anume persoane fizice sau juridice, inclusiv în ceea ce priveşte proprietatea intelectuală,
-
procedurilor judiciare şi consultanţei juridice,
-
obiectivelor activităţilor de inspecţie, de anchetă şi de audit,
cu excepţia cazului în care un interes public superior justifică divulgarea conţinutului documentului în cauză.
(3)
Accesul la un document întocmit de o instituţie pentru uzul său intern sau primit de o instituţie şi referitor la o chestiune pentru care instituţia nu a luat încă nicio decizie este refuzat în cazul în care divulgarea conţinutului acestuia ar aduce gravă atingere procesului decizional al acestei instituţii, cu excepţia cazului în care un interes public superior justifică divulgarea conţinutului documentului în cauză.
Accesul la un document conţinând avize destinate uzului intern în cadrul deliberărilor şi al consultărilor preliminare în cadrul instituţiei în cauză este refuzat chiar şi după luarea deciziei, în cazul în care divulgarea conţinutului acestuia ar aduce gravă atingere procesului decizional al acestei instituţii, cu excepţia cazului în care un interes public superior justifică divulgarea conţinutului documentului în cauză.
(4)
În cazul documentelor terţilor, instituţia consultă terţii pentru a stabili dacă se poate aplica o excepţie prevăzută la alineatul (1) sau (2), cu excepţia cazului în care există certitudinea că documentul trebuie sau nu trebuie divulgat.
(5)
Un stat membru poate solicita unei instituţii să nu divulge conţinutul unui document emis de acesta fără acordul său prealabil.
(6)
În cazul în care doar o parte a documentului cerut se încadrează într-una sau mai multe din excepţiile menţionate anterior, celelalte părţi ale documentului se divulgă.
(7)
Excepţiile prevăzute la alineatele (1), (2) şi (3) se aplică doar în perioada în care protecţia se justifică prin conţinutul documentului.
Excepţiile se pot pune în aplicare în cursul unui termen de cel mult treizeci de ani.
În cazul documentelor care se încadrează la excepţiile privind viaţa privată sau interesele comerciale şi documentele sensibile, excepţiile pot continua să se aplice, dacă este necesar, şi după expirarea acestei perioade.
Articolul 5 Documente aflate în posesia statelor membre
În cazul în care un stat membru primeşte o cerere privind un document aflat în posesia sa, document care emană de la o instituţie, cu excepţia cazului în care există certitudinea că documentul trebuie sau nu trebuie divulgat, statul membru consultă instituţia în cauză cu scopul de a lua o decizie care să nu compromită realizarea obiectivelor prezentului regulament.
În loc de aceasta, statul membru poate prezenta cererea instituţiei în cauză.
Articolul 6 Cereri de acces
(1)
Cererile de acces la documente se formulează în scris, inclusiv în format electronic, într-una din limbile enumerate la articolul 314 din Tratatul CE şi într-un mod suficient de precis pentru a permite instituţiei să identifice documentul.
Solicitantul nu este obligat să-şi motiveze cererea.
(2)
În cazul în care o cerere nu este suficient de precisă, instituţia invită solicitantul să o clarifice şi îl asistă în acest scop, de exemplu furnizându-i informaţiile privind utilizarea registrelor publice de documente.
(3)
În cazul unei cereri privind un document foarte lung sau un număr foarte mare de documente, instituţia în cauză poate discuta informal cu solicitantul în scopul ajungerii la o soluţie echitabilă.
(4)
Instituţiile oferă asistenţă şi informează cetăţenii cu privire la modalităţile de depunere a cererilor de acces la documente.
Articolul 7 Soluţionarea cererilor iniţiale
(1)
Cererile de acces la documente se soluţionează cu promptitudine.
Solicitantului i se trimite o confirmare de primire.
În termen de 15 zile lucrătoare de la înregistrarea cererii, instituţia fie acordă accesul la documentul solicitat şi îl furnizează în acelaşi termen, în conformitate cu articolul 10, fie îi comunică solicitantului, în scris, motivele respingerii în tot sau în parte a cererii şi îl informează cu privire la dreptul acestuia de a prezenta o cerere de confirmare, în conformitate cu alineatul (2) din prezentul articol.
(2)
În cazul respingerii în tot sau în parte a cererii, solicitantul poate adresa, în termen de 15 zile lucrătoare de la primirea răspunsului din partea instituţiei, o cerere de confirmare prin care solicită ca instituţia să-şi revizuiască poziţia.
(3)
În mod excepţional, de exemplu în cazul în care cererea se referă la un document foarte lung sau la un număr foarte mare de documente, termenul prevăzut la alineatul (1) poate fi prelungit cu 15 zile lucrătoare, cu condiţia informării prealabile a solicitantului şi a motivării amănunţite.
(4)
În lipsa unui răspuns din partea instituţiei în termenul stabilit, solicitantul poate prezenta o cerere de confirmare.
Articolul 8 Soluţionarea cererilor de confirmare
(1)
Cererile de confirmare se soluţionează cu promptitudine.
În termen de 15 zile lucrătoare de la înregistrarea cererii, instituţia fie permite accesul la documentul solicitat şi îl furnizează în acelaşi termen, în conformitate cu articolul 10, fie comunică, în scris, motivele respingerii în tot sau în parte a cererii.
În cazul unei respingeri în tot sau în parte a cererii, instituţia informează solicitantul cu privire la căile de atac de care dispune, şi anume introducerea unei acţiuni în justiţie împotriva instituţiei şi/sau formularea unei plângeri adresate Ombudsmanului, în conformitate cu condiţiile prevăzute la articolele 230 şi 195 din Tratatul CE.
(2)
În mod excepţional, de exemplu în cazul în care cererea se referă la un document foarte lung sau la un număr foarte mare de documente, termenul prevăzut la alineatul (1) poate fi prelungit cu 15 zile lucrătoare, cu condiţia informării prealabile a solicitantului şi a motivării amănunţite.
(3)
Lipsa unui răspuns din partea instituţiei în termenul stabilit se consideră răspuns negativ şi dă dreptul solicitantului să introducă o acţiune în justiţie împotriva instituţiei şi/sau să formuleze o plângere adresată Ombudsmanului, în conformitate cu dispoziţiile aplicabile din Tratatul CE.
Articolul 9 Regimul aplicabil documentelor sensibile
(1)
Documentele sensibile sunt documente emise de instituţii sau agenţiile create de către acestea, de statele membre, de ţările terţe sau de organizaţiile internaţionale, clasificate „TRÈS SECRET/TOP SECRET” (Strict secret), „SECRET” (Secret) sau „CONFIDENTIEL” (Confidenţial) în temeiul normelor în vigoare în cadrul instituţiei în cauză, care protejează interesele fundamentale ale Uniunii Europene sau ale unuia sau mai multor state membre în domeniile definite la articolul 4 alineatul (1) litera (a) şi, în special, în domeniile siguranţei publice, apărării şi chestiunilor militare.
(2)
În cadrul procedurilor prevăzute la articolele 7 şi 8, cererile de acces la documente sensibile sunt soluţionate exclusiv de persoanele autorizate să ia cunoştinţă de conţinutul acestor documente.
Fără a aduce atingere articolului 11 alineatul (2), aceste persoane trebuie să precizeze informaţiile care pot apărea în registrul public privind aceste documente sensibile.
(3)
Documentele sensibile se înscriu în registru şi se furnizează numai cu acordul autorităţii de origine.
(4)
Orice decizie a unei instituţii de a refuza accesul la un document sensibil se întemeiază pe motive care nu aduc atingere intereselor protejate în conformitate cu articolul 4.
(5)
Statele membre iau măsurile adecvate pentru a asigura, în cadrul soluţionării cererilor privind documentele sensibile, respectarea principiilor enunţate de prezentul articol şi la articolul 4.
(6)
Normele instituţiilor cu privire la documentele sensibile sunt făcute publice.
(7)
Comisia şi Consiliul informează Parlamentul European cu privire la documentele sensibile în conformitate cu dispoziţiile convenite între instituţii.
Articolul 10 Accesul pe baza unei cereri
(1)
Accesul la documente se exercită fie prin consultare la faţa locului, fie prin eliberarea unei copii, inclusiv, dacă este necesar, a unei copii electronice, în funcţie de preferinţa solicitantului.
Costurile legate de realizarea şi trimiterea copiilor pot fi suportate de către solicitant.
Acestea nu pot depăşi costurile reale pentru realizarea şi trimiterea copiilor.
Este gratuită consultarea la faţa locului sau în cazul în care numărul de copii nu depăşeşte 20 de pagini A4, precum şi în cazul accesului direct sub formă electronică sau prin intermediul registrului.
(2)
În cazul în care conţinutul unui document a fost deja divulgat de instituţia în cauză şi acesta este uşor accesibil pentru solicitant, instituţia îşi poate îndeplini obligaţia de a acorda accesul la documente prin informarea solicitantului cu privire la modalităţile de obţinere a documentului solicitat.
(3)
Documentele se furnizează într-o versiune şi o formă care există deja (inclusiv varianta electronică sau sub altă formă: scriere Braille, caractere mărite sau înregistrare pe bandă magnetică), ţinând seama pe deplin de preferinţa solicitantului.
Articolul 11 Registre
(1)
Pentru a permite cetăţenilor să îşi exercite efectiv drepturile care decurg din prezentul regulament, fiecare instituţie permite accesul public la un registru de documente.
Registrul ar trebui să fie accesibil în format electronic.
Referinţele documentelor se înscriu de îndată în registru.
(2)
Pentru fiecare document, registrul conţine un număr de referinţă (inclusiv, după caz, referinţa interinstituţională), subiectul abordat şi/sau o scurtă descriere a conţinutului documentului, precum şi data la care acesta a fost primit sau elaborat şi înscris în registru.
Referinţele sunt concepute astfel încât să nu aducă atingere protecţiei intereselor prevăzute la articolul 4.
(3)
Instituţiile iau imediat măsurile necesare pentru crearea unui registru care să fie disponibil până la 3 iunie 2002.
Articolul 12 Accesul direct sub formă electronică sau prin intermediul unui registru
(1)
În măsura posibilului, instituţiile pun la dispoziţia directă a publicului documentele, în formă electronică sau prin intermediul unui registru, în conformitate cu regulile în vigoare în cadrul instituţiei în cauză.
(2)
În special documentele legislative, adică documentele întocmite sau primite în cadrul procedurilor de adoptare a actelor cu forţă juridică obligatorie pe teritoriul statelor membre sau pentru acestea, ar trebui să devină direct accesibile, sub rezerva articolelor 4 şi 9.
(3)
Celelalte documente, în special documentele privind evoluţia politicilor publice sau a strategiilor, sunt, în măsura posibilului, direct accesibile.
(4)
În cazul în care accesul direct nu este permis prin intermediul registrului, acesta trebuie să indice, pe cât posibil, unde se află documentul.
Articolul 13 Publicarea în Jurnalul Oficial
(1)
Se publică în Jurnalul Oficial, pe lângă actele prevăzute la articolul 254 alineatele (1) şi (2) din Tratatul CE şi la articolul 163 alineatul (1) din Tratatul Euratom, sub rezerva articolelor 4 şi 9 din prezentul regulament, următoarele documente:
(a)
propunerile Comisiei;
(b)
poziţiile comune adoptate de Consiliu în conformitate cu procedurile prevăzute la articolele 251 şi 252 din Tratatul CE, precum şi expunerea de motive şi poziţiile adoptate de Parlamentul European în cadrul acestor proceduri;
(c)
deciziile-cadru şi deciziile prevăzute la articolul 34 alineatul (2) din Tratatul UE;
(d)
convenţiile stabilite de Consiliu în conformitate cu articolul 34 alineatul (2) din Tratatul UE;
(e)
convenţiile semnate între statele membre în temeiul articolului 293 din Tratatul CE;
(f)
acordurile internaţionale încheiate de Comunitate sau în conformitate cu articolul 24 din Tratatul UE.
(2)
Se publică în Jurnalul Oficial, în măsura posibilului, următoarele documente:
(a)
iniţiativele prezentate Consiliului de către un stat membru în temeiul articolului 67 alineatul (1) din Tratatul CE sau în conformitate cu articolul 34 alineatul (2) din Tratatul UE;
(b)
poziţiile comune prevăzute la articolul 34 alineatul (2) din Tratatul UE;
(c)
directivele, altele decât cele prevăzute la articolul 254 alineatele (1) şi (2) din Tratatul CE, deciziile, altele decât cele prevăzute la articolul 254 alineatul (1) din Tratatul CE, recomandările şi avizele.
(3)
Fiecare instituţie are libertatea de a-şi defini în propriul regulament de procedură celelalte documente eventuale care trebuie publicate în Jurnalul Oficial.
Articolul 14 Informarea
(1)
Fiecare instituţie ia măsurile necesare pentru informarea publicului cu privire la drepturile de care beneficiază în conformitate cu prezentul regulament.
(2)
Statele membre cooperează cu instituţiile pentru informarea cetăţenilor.
Articolul 15 Practica administrativă în cadrul instituţiilor
(1)
Instituţiile dezvoltă bune practici administrative cu scopul de a facilita exercitarea dreptului de acces garantat de prezentul regulament.
(2)
Instituţiile creează o comisie interinstituţională însărcinată să studieze cele mai bune practici, să abordeze eventualele diferende şi să ţină seama de evoluţiile în domeniul accesului public la documente.
Articolul 16 Reproducerea documentelor
Prezentul regulament nu aduce atingere reglementărilor în vigoare în domeniul dreptului de autor, care pot limita dreptul terţilor de a reproduce sau de a utiliza documentele divulgate.
Articolul 17 Rapoarte
(1)
Fiecare instituţie publică un raport anual privind anul anterior, în care se menţionează numărul de respingeri ale cererilor de acces la documente şi motivele acestora, precum şi numărul de documente sensibile neînscrise în registru.
(2)
Până la 31 ianuarie 2004, Comisia publică un raport privind punerea în aplicare a principiilor prezentului regulament şi formulează recomandări, inclusiv, dacă este necesar, propuneri de revizuire a prezentului regulament şi a unui program de acţiune conţinând măsurile care trebuie luate de instituţii.
Articolul 18 Măsuri de aplicare
(1)
Fiecare instituţie îşi adaptează regulamentul de procedură la dispoziţiile din prezentul regulament.
Aceste adaptări intră în vigoare la 3 decembrie 2001.
(2)
În termen de şase luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comisia examinează conformitatea cu prezentul regulament a Regulamentului (CEE, Euratom) nr.
354/83 al Consiliului din 1 februarie 1983 privind deschiderea către public a arhivelor istorice ale Comunităţii Economice Europene şi ale Comunităţii Europene a Energiei Atomice
JO L 43, 15.2.1983, p.
1.
, în vederea asigurării celor mai bune condiţii de păstrare şi arhivare a documentelor.
(3)
În termen de şase luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comisia examinează conformitatea cu prezentul regulament a normelor în vigoare privind accesul la documente.
Articolul 19 Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în
Jurnalul Oficial al Comunităţilor Europene
.
Acesta se aplică începând cu 3 decembrie 2001.
ANEXA
XVI
Orientări privind interpretarea regulilor de conduită aplicabile deputaţilor
(1)
Este necesar să se facă distincţie între comportamentele de natură vizuală, care pot fi tolerate în măsura în care nu sunt injurioase şi/sau difamatoare, păstrează limite rezonabile şi nu generează conflicte şi cele care provoacă o perturbare efectivă a oricărei activităţi parlamentare.
(2)
Deputaţii răspund în cazul în care, persoanele pe care le angajează sau cărora le facilitează accesul în Parlament, nu respectă, în interiorul clădirilor Parlamentului, regulile de conduită aplicabile deputaţilor.
Preşedintele sau reprezentanţii săi exercită competenţe disciplinare cu privire la aceste persoane sau la orice altă persoană din exteriorul Parlamentului care se găseşte în incintele acestuia.
ANEXA
XVII
Orientări pentru aprobarea Comisiei
(1)
Se aplică următoarele principii, criterii și măsuri pentru a supune întregul colegiu al Comisiei votului de aprobare al Parlamentului:
(a)
Temeiuri pentru evaluare
Parlamentul evaluează comisarii desemnați pe baza competenței generale, a angajamentului european și a independenței personale a acestora.
Parlamentul evaluează cunoștințele legate de portofoliul potențial, precum și abilitățile de comunicare ale acestora.
Parlamentul acordă o atenție deosebită echilibrului de gen.
Acesta își poate exprima punctul de vedere cu privire la alocarea diferitelor portofolii de către Președintele ales.
Parlamentul poate solicita toate informațiile relevante pentru luarea unei decizii cu privire la aptitudinile comisarilor desemnați.
Parlamentul se așteaptă la divulgarea în întregime a informațiilor privind interesele financiare ale acestora.
(b)
Audieri
Fiecare comisar desemnat este invitat să se prezinte în fața comisiei sau a comisiilor competente pentru o audiere unică.
Audierile sunt publice.
Audierile sunt organizate, în comun, de către Conferința președinților și Conferința președinților de comisie.
În cazul portofoliilor mixte, se iau măsurile necesare pentru asocierea comisiilor competente.
Există trei situații:
(i)
în cazul în care portofoliul comisarului desemnat se încadrează în domeniul de competență al unei singure comisii, comisarul desemnat este audiat doar de această comisie;
(ii)
în cazul în care portofoliul comisarului desemnat se încadrează, în proporții relativ egale, în domeniul de competență al mai multor comisii, comisarul desemnat este audiat în comun de comisiile respective, precum și
(iii)
în cazul în care portofoliul comisarului desemnat se încadrează cu precădere în domeniul de competență al unei comisii și doar într-o mică măsură în domeniul de competență al cel puțin uneia dintre celelalte comisii, comisarul desemnat este audiat de comisia competentă în principal, care invită cealaltă comisie sau celelalte comisii să participe la audiere.
Președintele ales al Comisiei este consultat pe deplin cu privire la aceste măsuri.
Comisiile prezintă comisarilor desemnați întrebări scrise, în timp util înainte de audieri.
Numărul întrebărilor scrise pe fond este limitat la cinci pentru fiecare comisie competentă.
Audierile se desfășoară în circumstanțe și în condiții care le oferă comisarilor desemnați posibilități egale și echitabile de a se prezenta și de a-și exprima opiniile.
Comisarii desemnați sunt invitați să facă o expunere orală introductivă, de cel mult douăzeci de minute.
Desfășurarea audierilor vizează dezvoltarea unui dialog politic pluralist între comisarii desemnați și deputați.
Înainte de încheierea audierii, comisarilor desemnați li se acordă posibilitatea de a face o scurtă declarație finală.
(c)
Evaluare
O înregistrare video numerotată a audierilor este pusă la dispoziția publicului în termen de 24 de ore.
Comisiile se reunesc imediat după audiere pentru a proceda la evaluarea fiecărui comisar desemnat.
Aceste reuniuni se desfășoară cu ușile închise.
Comisiile sunt invitate să se pronunțe dacă, în opinia lor, comisarii desemnați au competențele necesare pentru a fi membri ai colegiului și pentru a îndeplini sarcinile specifice care le-au fost atribuite.
În cazul în care comisia nu poate să ajungă la un consens cu privire la aceste două aspecte, președintele acesteia supune, în ultimă instanță, cele două decizii la vot secret.
Declarațiile de evaluare ale comisiilor sunt făcute publice și prezentate în cadrul unei reuniuni comune a Conferinței președinților și a Conferinței președinților de comisie, care se desfășoară cu ușile închise.
În urma unui schimb de opinii, Conferința președinților și Conferința președinților de comisie declară audierile încheiate, cu excepția cazului în care acestea decid să solicite informații suplimentare.
Președintele ales al Comisiei prezintă întregul colegiu al comisarilor desemnați și programul acestuia în cadrul unei ședințe a Parlamentului la care este invitat întregul Consiliu.
Prezentarea este urmată de o dezbatere.
La încheierea dezbaterii, orice grup politic sau un număr de cel puțin 40 de deputați pot depune o propunere de rezoluție.
Se aplică articolul 110 alineatele (3), (4) și (5).
După votul asupra propunerii de rezoluție, Parlamentul decide prin vot dacă aprobă sau nu numirea, în calitate de organ, a Președintelui ales și a comisarilor desemnați.
Parlamentul decide cu majoritatea voturilor exprimate, prin apel nominal.
Acesta poate amâna votul pentru următoarea ședință.
(2)
Următoarele dispoziții se aplică în cazul unei modificări în componența colegiului comisarilor sau a unei modificări substanțiale de portofoliu în cursul mandatului său:
(a)
în cazul unui loc vacant, apărut în urma unei demisii, pensionări obligatorii sau a unui deces, Parlamentul, acționând prompt, invită comisarul desemnat să participe la o audiere, în condițiile prevăzute la alineatul (1);
(b)
în cazul aderării unui nou stat membru, Parlamentul invită comisarul desemnat să participe la o audiere, în condițiile prevăzute la alineatul (1);
(c)
în cazul unei modificări substanțiale de portofoliu, comisarii în cauză sunt invitați să se prezinte în fața comisiilor interesate înainte de preluarea noilor lor responsabilități.
Prin derogare de la procedura prevăzută la alineatul (1) litera (c) al treilea paragraf, atunci când votul în plen privește numirea unui singur comisar, votul este secret.
ANEXA
XVIII
Procedura de autorizare a întocmirii rapoartelor din proprie iniţiativă
DECIZIA CONFERINŢEI PREŞEDINŢILOR DIN 12 DECEMBRIE 2002
Această decizie a fost modificată prin Decizia Conferinței președinților din 26 iunie 2003 și a fost consolidată la 3 mai 2004.
A fost din nou modificată prin decizia privind interpretarea articolului 48 din Regulamentul de procedură, adoptată în ședință plenară la 15 iunie 2006, și printr-o decizie a Conferinței președinților din 14 februarie 2008.
Conferința președinților,
având în vedere articolele 25, 27, 119, 120, 35, 42, 45, 47, 48, 50, articolul 202 alineatul (2) și articolul 205 alineatul (2) din Regulamentul de procedură,
având în vedere propunerea Conferinței președinților de comisie și a Grupului de lucru privind reforma parlamentară,
întrucât, ca urmare a deciziei Conferinței președinților din 12 decembrie 2007, decizia Conferinței din 12 decembrie 2002 ar trebui modificată;
DECIDE
Articolul
1
Dispoziții generale
Domeniul
de
aplicare
(1)
Prezenta decizie se aplică următoarelor categorii de rapoarte din proprie inițiativă:
(a)
rapoartele din proprie inițiativ
ă cu caracter legislativ
, întocmite în temeiul articolului 192 din Tratatul CE și al articolului 42 din Regulamentul de procedură;
(b)
rapoartele strategice
, întocmite pe baza unor inițiative fără caracter legislativ strategice și prioritare incluse în programul legislativ și de lucru anual al Comisiei;
(c)
rapoartele din proprie inițiativă fără caracter legislativ
care nu sunt întocmite pe baza unui document provenind de la o altă instituție sau un alt organ al Uniunii Europene, sau care sunt întocmite pe baza unui document transmis Parlamentului spre informare, fără a se aduce atingere articolului 2 alineatul (3);
(d)
rapoartele de activitate și de monitorizare anuale (menţionate în anexa 1)
Comisiile parlamentare care intenționează să elaboreze rapoarte de activitate și de monitorizare anuale în temeiul articolului 119 alineatul (1) din Regulamentul de procedură sau în temeiul altor dispoziții juridice (enumerate în anexa 2) informează în prealabil Conferința președinților de comisie, indicând, în special, temeiul juridic pertinent ce decurge din tratate și din alte dispoziții juridice, inclusiv Regulamentul de procedură.
Conferința președinților de comisie le notifică apoi Conferinței președinților.
Aceste rapoarte se autorizează în mod automat și nu fac obiectul cotei menționate la articolul 1 alineatul (2).
;
(e)
rapoartele
de punere în aplicare
privind transpunerea legislației UE în legislația națională și punerea în aplicare și asigurarea respectării acesteia în statele membre.
Cota
(2)
Fiecare comisie parlamentară poate întocmi simultan până la șase rapoarte din proprie inițiativă.
Pentru comisiile cu subcomisii, această cotă este mărită cu un raport pentru fiecare subcomisie.
Rapoartele suplimentare se întocmesc de către subcomisii.
Această limită nu se aplică:
-
rapoartelor din proprie inițiativă cu caracter legislativ;
-
rapoartelor de punere în aplicare; fiecare comisie poate întocmi un astfel de raport o dată pe an.
Perioada
minimă
înainte
de
adoptare
(3)
Comisia parlamentară care solicită o autorizare nu poate adopta raportul în cauză în termen de mai puțin de trei luni de la data autorizării sau, în caz de notificare, de la data reuniunii Conferinței președinților de comisie în cursul căreia a fost notificat raportul.
Articolul
2
Condiții de autorizare
(1)
Raportul propus nu trebuie să trateze subiecte care să implice în principal activități de analiză și de cercetare, care pot fi realizate prin alte mijloace, cum ar fi studiile.
(2)
Raportul propus nu trebuie să trateze subiecte care au făcut deja obiectul unui raport adoptat în ședință plenară în ultimele douăsprezece luni, decât în cazul în care acest lucru este justificat, în mod excepțional, de informații noi.
(3)
În ceea ce privește rapoartele care trebuie întocmite pe baza unui document transmis Parlamentului spre informare, se aplică următoarele condiții:
-
documentul de bază trebuie să fie un document oficial emis de o instituție sau de un organ al Uniunii Europene și
(a)
să fi fost transmis în mod oficial Parlamentului European spre consultare sau informare, sau
(b)
să fi fost publicat în
Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene
, în cadrul consultărilor cu părțile interesate, sau
(c)
să fie un document al unei instituții sau al unui organ al Uniunii Europene, care a fost prezentat în mod oficial Consiliului European sau un document emis de către acesta din urmă;
-
documentul trebuie să fie transmis în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene;
-
cererea de autorizare trebuie prezentată în termen de patru luni de la data la care documentul respectiv a fost transmis Parlamentului sau de la data la care acesta a fost publicat în Jurnalul Oficial.
(4)
Rapoartele care nu se referă la un document de bază emis de o instituție comunitară nu trebuie să trateze subiecte menționate deja în programul legislativ și de lucru prezentat de către Comisie și aprobat de către Parlament pentru anul în curs.
Articolul
3
Procedură
Autorizarea
automată
(1)
Autorizarea se acordă în mod automat după notificarea cererii Conferinței președinților de comisie pentru:
-
rapoartele de punere în aplicare;
-
rapoartele de activitate și de monitorizare, menţionate în anexa 1.
Rolul
Conferinței
președinților
de
comisie
(2)
Cererile de autorizare, motivate corespunzător, se adresează Conferinței președinților de comisie, care verifică dacă au fost respectate criteriile menționate la articolele 1 și 2, precum și cota stabilită la articolul 1.
Cererile trebuie să specifice tipul raportului și titlul exact al acestuia și, dacă este cazul, să indice documentul (documentele) de bază.
(3)
Conferința președinților de comisie dă curs cererilor de autorizare a întocmirii de rapoarte strategice după soluţionarea eventualelor conflicte de competență.
Conferința președinților poate, la cererea specială a unui grup politic, să revoce autorizația în termen de cel mult patru săptămâni de activitate parlamentară.
(4)
Conferința președinților de comisie transmite Conferinței președinților, spre autorizare, cererile de întocmire a rapoartelor din proprie inițiativă cu caracter legislativ și a rapoartelor din proprie inițiativă fără caracter legislativ care sunt considerate conforme cu criteriile și cota alocată.
Conferința președinților de comisie notifică în același timp Conferinței președinților toate rapoartele de activitate sau de monitorizare anuale enumerate în anexele 1 și 2, rapoartele de punere în aplicare și rapoartele strategice care au fost autorizate.
Autorizarea
de
către
Conferința
președinților
ș
i
soluţionarea
conflictelor
de
competență
(5)
Conferința președinților adoptă o decizie în privința cererilor de autorizare a întocmirii unor rapoarte din proprie inițiativă cu caracter legislativ și a unor rapoarte din proprie inițiativă fără caracter legislativ în termen de cel mult patru săptămâni de activitate parlamentară de la data transmiterii acestora de către Conferința președinților de comisie, cu excepția cazului în care acest termen este prelungit, în mod excepțional, printr-o decizie a Conferinței președinților.
(6)
În cazul în care unei comisii îi este contestată competenţa de a întocmi un raport, Conferinţa preşedinţilor hotărăşte într-un termen de şase săptămâni de activitate parlamentară în temeiul recomandării Conferinţei preşedinţilor de comisii sau, în lipsă, a preşedintelui acesteia din urmă.
În cazul în care, în acest termen, Conferinţa preşedinţilor nu a adoptat o decizie, recomandarea este considerată ca fiind adoptată
Acest alineat a fost introdus ca urmare a deciziei privind interpretarea articolului 48 din Regulamentul de procedură, adoptată în ședință plenară la 15 iunie 2006.
.
Articolul
4
Aplicarea articolului 50 din Regulamentul de procedură – procedura comisiilor asociate
Acest articol a fost inserat printr-o decizie a Conferinței președinților din 26 iunie 2003.
(1)
Cererile de aplicare a articolului 50 din Regulamentul de procedură sunt prezentate cel târziu în ziua de luni de dinaintea reuniunii lunare a Conferinței președinților de comisie în cursul căreia se analizează cererile de autorizare a întocmirii de rapoarte din proprie inițiativă.
(2)
Conferința președinților de comisie examinează cererile de autorizare a întocmirii de rapoarte din proprie inițiativă și de aplicare a articolului 50 în cursul reuniunii sale lunare.
(3)
În cazul în care comisiile interesate nu ajung la un acord privind cererea de aplicare a articolului 50, Conferința președinților hotărăște în termen de șase săptămâni de activitate parlamentară, pe baza unei recomandări a Conferinței președinților de comisie sau, în lipsa unei astfel de recomandări, a președintelui acesteia.
În cazul în care Conferința președinților nu a luat nicio decizie în termenul stabilit, recomandarea este considerată ca fiind aprobată
Acest alineat a fost introdus ca urmare a deciziei privind interpretarea articolului 48 din Regulamentul de procedură, adoptată în ședință plenară la 15 iunie 2006.
.
Articolul
5
Dispoziţii finale
(1)
La sfârșitul legislaturii, cererile de autorizare a întocmirii de rapoarte din proprie inițiativă trebuie să fie depuse cel târziu în luna iulie a anului dinaintea alegerilor.
După acest termen, se autorizează doar cererile excepționale, justificate corespunzător.
(2)
Conferința președinților de comisie prezintă Conferinței președinților, la fiecare doi ani și jumătate, un raport privind stadiul rapoartelor din proprie inițiativă.
(3)
Prezenta decizie intră în vigoare la 12 decembrie 2002.
Aceasta anulează și înlocuiește următoarele decizii:
-
Decizia Conferinței președinților din 9 decembrie 1999 privind procedura de autorizare a rapoartelor din proprie inițiativă în sensul articolului 48 din Regulamentul de procedură și deciziile Conferinței președinților din 15 februarie și din 17 mai 2001 de actualizare a anexei la respectiva decizie;
-
Decizia Conferinței președinților din 15 iunie 2000 privind procedura de autorizare a întocmirii de rapoarte elaborate pe baza documentelor transmise Parlamentului European spre informare de către alte instituții sau organe ale Uniunii Europene.
Anexa
1
Rapoartele de activitate şi de monitorizare anuale care fac obiectul autorizării automate şi sunt supuse limitei de şase rapoarte întocmite în mod simultan (în temeiul articolului 1 alineatul (2) și al articolului 3 din decizie)
Raport privind drepturile omului în lume și politica UE în acest domeniu - (Comisia pentru afaceri externe)
Raport anual al Consiliului întocmit în conformitate cu punctul 8 din partea dispozitivă a Codului de conduită al Uniunii Europene privind exportul de armament - (Comisia pentru afaceri externe)
Raport privind monitorizarea și punerea în aplicare a legislației comunitare - (Comisia pentru afaceri juridice)
O mai bună legiferare – Aplicarea principiilor subsidiarității și proporționalității - (Comisia pentru afaceri juridice)
Raport privind lucrările Adunării Parlamentare Paritare ACP-UE - (Comisia pentru dezvoltare)
Raport privind situația drepturilor fundamentale în Uniunea Europeană - (Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne)
Raport privind egalitatea dintre bărbați și femei în Uniunea Europeană - (Comisia pentru drepturile femeii și egalitatea de gen)
Abordare integrată a egalității dintre bărbați și femei în cadrul lucrărilor comisiilor (raport anual) - (Comisia pentru drepturile femeii și egalitatea de gen)
Raport privind coeziunea - (Comisia pentru dezvoltare regională)
Protejarea intereselor financiare ale Comunităților – lupta împotriva fraudei - (Comisia pentru control bugetar)
Raport anual privind BEI - (Comisia pentru control bugetar/Comisia pentru afaceri economice și monetare – la fiecare doi ani)
Finanțele publice în UEM - (Comisia pentru afaceri economice și monetare)
Situația economică europeană: raport preliminar privind orientările politice integrate pentru 2007, în special orientările generale ale politicilor economice - (Comisia pentru afaceri economice și monetare)
Raportul anual al BCE - (Comisia pentru afaceri economice și monetare)
Raport privind politica în domeniul concurenței - (Comisia pentru afaceri economice și monetare)
Raport anual privind tabloul de bord al pieței interne - (Comisia pentru piața internă)
Raport anual privind protecția consumatorilor - (Comisia pentru piața internă)
Raport anual privind Solvit - (Comisia pentru piața internă)
Anexa
2
Rapoartele de activitate şi de monitorizare anuale care fac obiectul autorizării automate şi care conţin o trimitere specifică la Regulamentul de procedură (nu fac obiectul limitei de şase rapoarte întocmite în mod simultan)
Raport anual privind accesul publicului la documentele Parlamentului, articolul 104 alineatul (7) - (Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne)
Raport privind partidele politice europene, articolul 210 alineatul (6) - (Comisia pentru afaceri constituționale)
Raport privind deliberările Comisiei pentru petiții, articolul 202 alineatul (8) - (Comisia pentru petiții)
Raport privind raportul anual al Ombudsmanului, articolul 205 alineatul (2) – a doua parte - (Comisia pentru petiții)
ANEXA
XIX
Parteneriatul pentru comunicarea privind Europa
Obiective şi principii
(1)
Parlamentul European, Consiliul şi Comisia Europeană acordă o importanţă majoră îmbunătăţirii comunicării cu privire la chestiuni legate de Uniunea Europeană pentru a permite cetăţenilor europeni să îşi exercite dreptul de a participa la viaţa democratică a Uniunii, în cadrul căreia deciziile sunt luate în modul cel mai deschis posibil şi cât mai aproape cu putinţă de cetăţeni, respectând principiul pluralismului, al participării, al deschiderii şi al transparenţei.
(2)
Cele trei instituţii doresc să încurajeze convergenţa de opinii cu privire la priorităţile de comunicare ale Uniunii Europene în ansamblu, să promoveze valoarea adăugată a unei abordări europene a comunicării cu privire la chestiuni legate de Uniunea Europeană, să faciliteze schimburile de informaţii şi de cele mai bune practici şi să dezvolte sinergii între instituţii atunci când se desfăşoară activităţi de comunicare care ţin de aceste priorităţi, precum şi să faciliteze cooperarea între instituţii şi statele membre, după caz.
(3)
Cele trei instituţii recunosc necesitatea unui angajament politic al instituţiilor UE şi al statelor membre, pentru a asigura comunicarea cu privire la Uniunea Europeană, precum şi faptul că statelor membre le revine responsabilitatea de a comunica cu cetăţenii în ceea ce priveşte UE.
(4)
Cele trei instituţii consideră că activităţile de informare şi comunicare cu privire la chestiuni europene ar trebui să ofere tuturor accesul la informaţii corecte şi diverse referitoare la Uniunea Europeană şi ar trebui să permită cetăţenilor exercitarea dreptului de a îşi exprima opiniile şi de a participa activ la dezbaterile publice cu privire la chestiuni legate de Uniunea Europeană.
(5)
Cele trei instituţii promovează respectarea multilingvismului şi a diversităţii culturale în cadrul punerii în aplicare a acţiunilor de informare şi de comunicare.
(6)
Cele trei instituţii şi-au asumat angajamentul din punct de vedere politic să îndeplinească obiectivele menţionate anterior.
Acestea încurajează celelalte instituţii şi organe ale UE să sprijine eforturile depuse şi să contribuie, dacă doresc acest lucru, la această abordare.
O abordare pe bază de parteneriat
(7)
Cele trei instituţii recunosc importanţa abordării provocării legate de comunicarea pe teme privind UE în cadrul unui parteneriat între statele membre şi instituţiile UE, pentru a asigura, la un nivel corespunzător, comunicarea eficientă cu publicul cel mai larg posibil şi informarea obiectivă a acestuia.
Cele trei instituţii doresc să dezvolte sinergii cu autorităţile naţionale, regionale şi locale, precum şi cu reprezentanţi ai societăţii civile.
În acest scop, cele trei instituţii ar dori să promoveze o abordare bazată pe un parteneriat pragmatic.
(8)
În această privinţă, acestea reamintesc rolul-cheie jucat de Grupul interinstituţional pentru informare (GII), în calitate de cadru la nivel înalt care permite instituţiilor să încurajeze dezbaterile politice referitoare la activităţile de informare şi de comunicare cu privire la UE, pentru a promova sinergia şi complementaritatea.
În acest scop, GII, prezidat în comun de reprezentanţi ai Parlamentului European, ai Consiliului şi ai Comisiei Europene şi cu participarea Comitetului Regiunilor şi a Comitetului Economic şi Social European în calitate de observatori, se reuneşte, în principiu, de două ori pe an.
Un cadru pentru cooperare
Cele trei instituţii intenţionează să coopereze având ca bază următoarele:
(9)
Cele trei instituţii vor identifica anual, în cadrul GII, un număr limitat de priorităţi comune de comunicare, respectând, în acelaşi timp, responsabilitatea individuală a fiecărei instituţii UE şi a fiecărui stat membru pentru propriile sale strategii şi priorităţi de comunicare.
(10)
Aceste priorităţi se vor baza pe priorităţile de comunicare identificate de instituţiile şi organele UE în conformitate cu procedurile lor interne şi vor completa, după caz, opiniile şi eforturile strategice ale statelor membre în acest domeniu, luând în considerare aşteptările cetăţenilor.
(11)
Cele trei instituţii şi statele membre vor lua măsuri pentru a promova sprijinul corespunzător pentru a asigura comunicarea privind priorităţile identificate.
(12)
Serviciile responsabile de comunicare din statele membre şi din instituţiile UE ar trebui să colaboreze strâns pentru a asigura punerea în aplicare cu succes a priorităţilor comune de comunicare, precum şi a altor activităţi legate de comunicarea cu privire la UE, după caz pe baza unor acorduri administrative adecvate.
(13)
Instituţiile şi statele membre sunt invitate să efectueze un schimb de informaţii cu privire la alte activităţi de comunicare referitoare la UE, în special cu privire la activităţile sectoriale de comunicare avute în vedere de către instituţii şi organe, atunci când au drept rezultat campanii de informare în statele membre.
(14)
Comisia este invitată să prezinte celorlalte instituţii ale UE, la începutul fiecărui an, un raport cu privire la principalele progrese înregistrate în punerea în aplicare a priorităţilor comune de comunicare din anul precedent.
(15)
Prezenta declaraţie politică a fost semnată la data de douăzeci şi doi octombrie a anului două mii opt.
ANEXA
XX
Declaraţia comună a Parlamentului European, Consiliului şi Comisiei privind aspectele practice în cadrul procedurii de codecizie (articolul 251 din Tratatul CE)
JO C 145, 30.6.2007, p.
5.
PRINCIPII GENERALE
1.
Parlamentul European, Consiliul şi Comisia, denumite în cele ce urmează în mod colectiv „instituţiile”, observă că practica actuală, care implică discuţii între Preşedinţia Consiliului, Comisie şi preşedinţii comisiilor competente şi/sau raportorii Parlamentului European, precum şi între copreşedinţii Comitetului de conciliere şi-a demonstrat eficacitatea.
2.
Instituţiile confirmă faptul că această practică, care s-a dezvoltat în toate etapele procedurii de codecizie, trebuie să fie încurajată în continuare
.
Instituţiile se angajează să îşi examineze metodele de lucru, astfel încât să utilizeze cu şi mai multă eficienţă toate posibilităţile oferite de procedura de codecizie prevăzută în Tratatul CE.
3.
Prezenta declaraţie comună clarifică aceste metode de lucru, precum şi aspectele practice prin care acestea pot fi realizate.
Declaraţia completează Acordul interinstituţional privind „O mai bună legiferare”
JO C 321, 31.12.2003, p.
1.
, în special dispoziţiile acestuia privind procedura de codecizie.
Instituţiile se angajează să respecte în totalitate aceste angajamente, în conformitate cu principiile transparenţei, responsabilităţii şi eficienţei.
În acest sens, instituţiile ar trebui să acorde o atenţie deosebită promovării unor propuneri de simplificare cu respectarea în acelaşi timp a acquis-ul comunitar.
4.
Instituţiile cooperează cu bună credinţă pe întreaga durată a procedurii, pentru a-şi apropia poziţiile cât mai mult posibil, permiţând astfel, dacă este cazul, adoptarea actului legislativ într-o etapă timpurie a procedurii.
5.
În acest scop, instituţiile cooperează prin intermediul contactelor interinstituţionale corespunzătoare pentru a monitoriza progresul înregistrat şi pentru a analiza gradul de convergenţă pe parcursul tuturor etapelor procedurii de codecizie.
6.
Instituţiile se angajează, în conformitate cu regulamentele lor de procedură, să schimbe informaţii în mod periodic cu privire la evoluţia dosarelor de codecizie.
Acestea se asigură că există, în măsura posibilului, o coordonare a calendarelor lor de lucru, astfel încât să permită derularea procedurilor într-un mod coerent şi convergent.
Prin urmare, instituţiile vor încerca să stabilească un calendar estimativ al diferitelor etape care duc la adoptarea finală a diverse propuneri legislative, în deplină conformitate cu natura politică a procesului decizional.
7.
Cooperarea între instituţii în contextul codeciziei ia adesea forma unor reuniuni tripartite („triloguri”).
Acest sistem al trilogului şi-a demonstrat vitalitatea şi flexibilitatea, creând un număr semnificativ mai mare de posibilităţi de a ajunge la un acord în prima sau în a doua lectură şi contribuind, de asemenea, la pregătirea lucrărilor Comitetului de conciliere.
8.
În general, aceste triloguri se desfăşoară într-un cadru informal.
Acestea pot avea loc în toate etapele procedurii şi la diferite niveluri de reprezentare, în funcţie de natura discuţiilor prevăzute.
Fiecare instituţie, în conformitate cu propriul său regulament de procedură, îşi desemnează participanţii la fiecare reuniune, îşi defineşte mandatul de negociere şi informează în timp util celelalte instituţii cu privire la aspectele practice ale reuniunilor.
9.
În măsura posibilului, toate proiectele de text de compromis supuse dezbaterii la o reuniune ulterioară sunt distribuite în prealabil tuturor participanţilor.
Pentru a consolida transparenţa, trilogurile care se desfăşoară în cadrul Parlamentului European şi al Consiliului sunt anunţate, în măsura în care acest lucru este posibil.
10.
Preşedinţia Consiliului se va strădui să asiste la reuniunile comisiilor parlamentare.
Aceasta va examina cu atenţie, în mod corespunzător, orice solicitare primită de a furniza informaţii privind poziţia Consiliului.
PRIMA LECTURĂ
11.
Instituţiile cooperează cu bună credinţă pentru a-şi apropia poziţiile în cea mai mare măsură, astfel încât actele legislative să poată fi adoptate în prima lectură, ori de câte ori acest lucru este posibil.
Acordul în etapa primei lecturi în Parlamentul European
12.
Se stabilesc contacte adecvate pentru a facilita derularea procedurilor în primă lectură.
13.
Comisia facilitează astfel de contacte şi îşi exercită dreptul de iniţiativă într-un mod constructiv, în vederea promovării unei apropieri între poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului, ţinând cont în mod corespunzător de echilibrul interinstituţional şi de rolul care îi este conferit acesteia prin tratat.
14.
Atunci când se ajunge la un acord prin negocieri informale în cadrul trilogurilor, Preşedintele Coreper transmite, într-o scrisoare adresată preşedintelui comisiei parlamentare competente, detaliile privind conţinutul acordului, sub forma unor amendamente la propunerea Comisiei.
Scrisoarea în cauză indică disponibilitatea Consiliului de a accepta acordul respectiv, sub rezerva verificării din punct de vedere juridic și lingvistic, în cazul în care acesta este confirmat prin vot în şedinţă plenară.
O copie a scrisorii este transmisă Comisiei.
15.
În acest context, atunci când este iminentă finalizarea unui dosar în prima lectură, informaţiile privind intenţia de a încheia un acord ar trebui să fie puse la dispoziţie cât mai curând posibil.
Acordul în etapa poziţiei comune a Consiliului
16.
În cazul în care nu se ajunge la un acord înainte de prima lectură a Parlamentului European, contactele pot continua în vederea încheierii unui acord în etapa poziţiei comune.
17.
Comisia facilitează astfel de contacte şi îşi exercită dreptul de iniţiativă într-un mod constructiv, în vederea promovării unei apropieri între poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului, ţinând cont în mod corespunzător de echilibrul interinstituţional şi de rolul care îi este conferit prin tratat.
18.
În cazul în care se ajunge la un acord în această etapă, preşedintele comisiei parlamentare competente recomandă, într-o scrisoare adresată Preşedintelui Coreper, acceptarea în şedinţă plenară şi fără amendamente a poziţiei comune a Consiliului, sub rezerva confirmării poziţiei comune de către Consiliu şi a verificării din punct de vedere juridic și lingvistic.
O copie a scrisorii este transmisă Comisiei.
A DOUA LECTURĂ
19.
În expunerea sa de motive, Consiliul descrie cât mai clar posibil motivele care l-au condus la adoptarea poziţiei comune.
În cea de a doua lectură, Parlamentul European ţine cont, în cea mai mare măsură posibilă, de motivele respective şi de poziţia Comisiei.
20.
Înainte de a transmite poziţia comună, Consiliul se străduieşte să stabilească, cu consultarea Parlamentului European și a Comisiei, data posibilă pentru transmiterea acesteia pentru a asigura eficienţa maximă a procedurii legislative în a doua lectură.
Acordul în etapa celei de-a doua lecturi în Parlamentul European
21.
Imediat ce poziţia comună a Consiliului este transmisă Parlamentului European, se vor relua contactele adecvate, pentru a ajunge la o mai bună înţelegere a poziţiilor respective şi pentru a permite astfel finalizarea procedurii legislative cât mai curând posibil.
22.
Comisia facilitează astfel de contacte şi îşi dă avizul, în vederea promovării unei apropieri între poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului, cu respectarea echilibrului interinstituţional şi a rolului care îi este conferit prin tratat.
23.
Atunci când se ajunge la un acord prin negocieri informale în cadrul trilogurilor, Preşedintele Coreper transmite, într-o scrisoare adresată preşedintelui comisiei parlamentare competente, detaliile privind conţinutul acordului, sub forma unor amendamente la poziţia comună a Consiliului.
Scrisoarea respectivă indică disponibilitatea Consiliului de a accepta acordul respectiv, sub rezerva verificării din punct de vedere juridic și lingvistic, în cazul în care acesta este confirmat prin vot în şedinţă plenară.
O copie a scrisorii este transmisă Comisiei.
CONCILIEREA
24.
În cazul în care devine evident că nu vor putea fi acceptate de către Consiliu toate amendamentele depuse de Parlamentul European în a doua lectură şi atunci când Consiliul este pregătit să-şi prezinte poziţia, se organizează un prim trilog.
Fiecare instituţie îşi desemnează participanţii la fiecare reuniune şi îşi defineşte mandatul de negociere, în conformitate cu propriul său regulament de procedură.
Comisia indică ambelor delegaţii, cât mai devreme posibil, intenţiile pe care le are în legătură cu avizul său privind amendamentele depuse de Parlamentul European în a doua lectură.
25.
Trilogurile se desfăşoară pe toată durata procedurii de conciliere, cu scopul de a soluţiona aspectele încă nerezolvate şi de a pregăti terenul pentru a se ajunge la un acord în cadrul Comitetului de conciliere.
Rezultatele trilogurilor sunt discutate şi, dacă este cazul, aprobate în cadrul reuniunilor instituţiilor respective.
26.
Comitetul de conciliere este convocat de către Preşedintele Consiliului, de comun acord cu Preşedintele Parlamentului European, cu respectarea dispoziţiilor tratatului.
27.
Comisia participă la procedurile de conciliere şi ia toate iniţiativele necesare în vederea promovării unei apropieri între poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului.
Aceste iniţiative pot include proiecte de text de compromis, luând în considerare poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului, cu respectarea rolului conferit Comisiei prin tratat.
28.
Preşedinţia Comitetului este exercitată în comun de către Preşedintele Parlamentului European şi de către Preşedintele Consiliului.
Reuniunile Comitetului de conciliere sunt prezidate, alternativ, de fiecare copreşedinte.
29.
Datele şi ordinea de zi ale reuniunilor Comitetului de conciliere sunt stabilite în comun de către copreşedinţi în vederea funcţionării eficiente a Comitetului de conciliere pe toată durata procedurii de conciliere.
Comisia este consultată cu privire la datele preconizate.
Parlamentul European şi Consiliul rezervă, cu titlu indicativ, date adecvate pentru procedurile de conciliere şi le comunică Comisiei.
30.
La fiecare reuniune a Comitetului de conciliere, copreşedinţii pot introduce mai multe dosare pe ordinea de zi.
Pe lângă tema principală („punct B”), asupra căreia nu s-a ajuns încă la un acord, se pot deschide şi/sau închide fără dezbatere proceduri de conciliere privind alte subiecte („punct A”).
31.
Parlamentul European şi Consiliul, respectând dispoziţiile din tratat privind termenele, ţin cont, în măsura posibilului, de imperativele legate de calendar, în special de cele determinate de întreruperi ale activităţilor instituţiilor şi de alegerile Parlamentului European.
În orice caz, întreruperile activităţilor trebuie să dureze cât mai puţin posibil.
32.
Reuniunile Comitetului de conciliere se desfăşoară, alternativ, în localurile Parlamentului European şi în localurile Consiliului, în vederea partajării echitabile a serviciilor, inclusiv a celor de interpretare.
33.
Comitetului de conciliere i se pun la dispoziţie propunerea Comisiei, poziţia comună a Consiliului, avizul emis de Comisie asupra acesteia, amendamentele propuse de Parlamentul European, avizul emis de Comisie asupra acestora şi un document de lucru comun al delegaţiilor Parlamentului European şi Consiliului.
Acest document de lucru ar trebui să permită utilizatorilor să identifice cu uşurinţă aspectele supuse discuţiei şi să le abordeze într-un mod eficient.
În general, Comisia îşi prezintă avizul în termen de trei săptămâni de la primirea oficială a rezultatului votului Parlamentului European, până la data începerii lucrărilor de conciliere.
34.
Copreşedinţii pot supune unele texte aprobării Comitetului de conciliere.
35.
Acordul privind un text comun este constatat în cadrul unei reuniuni a Comitetului de conciliere sau, ulterior, prin intermediul unui schimb de scrisori între copreşedinţi.
Copii ale scrisorilor respective sunt transmise Comisiei.
36.
În cazul în care Comitetul de conciliere ajunge la un acord privind un text comun, textul este supus aprobării formale a copreşedinţilor după ce este finalizat din punct de vedere juridic și lingvistic.
Cu toate acestea, în cazuri excepţionale, pentru a respecta termenele, un proiect de text comun poate fi supus aprobării formale a copreşedinţilor.
37.
Copreşedinţii transmit textul comun astfel aprobat Preşedintelui Parlamentului European şi Preşedintelui Consiliului prin intermediul unei scrisori semnate în comun.
În cazul în care Comitetul de conciliere nu este în măsură să adopte un text comun, copreşedinţii notifică acest lucru Preşedintelui Parlamentului European şi Preşedintelui Consiliului prin intermediul unei scrisori semnate în comun.
Scrisorile respective sunt considerate acte oficiale.
Copii ale acestor scrisori sunt transmise Comisiei spre informare.
Documentele de lucru utilizate în cursul procedurii de conciliere vor putea fi accesate în registrul fiecărei instituţii odată ce procedura a fost încheiată.
38.
Secretariatul General al Parlamentului European și Secretariatul General al Consiliului asigură în comun funcţiile de secretariat al Comitetului de conciliere, în asociere cu Secretariatul General al Comisiei.
DISPOZIŢII GENERALE
39.
În cazul în care Parlamentul European sau Consiliul consideră că este absolut necesară prorogarea termenelor prevăzute la articolul 251 din tratat, acestea notifică preşedintele celeilalte instituţii şi Comisia în mod corespunzător.
40.
Atunci când se ajunge la un acord, în primă sau a doua lectură, sau pe durata concilierii, textul astfel convenit este finalizat de către serviciile juridico/lingvistice ale Parlamentului European şi ale Consiliului, care acţionează în strânsă cooperare şi de comun acord.
41.
Nu se pot aduce modificări nici unui text convenit, fără acordul explicit, la nivel corespunzător, al Parlamentului European şi al Consiliului.
42.
Finalizarea este realizată cu respectarea diferitelor proceduri ale Parlamentului European și ale Consiliului, în special în ceea ce priveşte termenele pentru încheierea procedurilor interne.
Instituţiile se angajează să nu redeschidă discuții privind anumite probleme de fond în cursul termenelor stabilite pentru finalizarea din punct de vedere juridic și lingvistic a actelor legislative.
43.
Parlamentul European şi Consiliul convin asupra unei prezentări comune a textelor pregătite de aceste instituţii în comun.
44.
În măsura posibilului, instituţiile se angajează să utilizeze clauze standard, acceptate de comun acord, pe care să le încorporeze în documentele adoptate în codecizie, în special în ceea ce priveşte dispoziţiile privind exercitarea competenţelor de executare (în conformitate cu decizia privind „comitologia”
Decizia Consiliului 1999/468/CE din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (JO L 184, 17.7.1999, p.
23).
Decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2006/512/CE (JO L 200, 27.7.2006, p.
11)
.), intrarea în vigoare, transpunerea şi aplicarea actelor legislative, precum şi respectarea dreptului de iniţiativă al Comisiei.
45.
Instituţiile vor încerca să organizeze o conferinţă de presă comună pentru a anunţa rezultatul pozitiv al procesului legislativ în prima sau a în doua lectură ori în timpul concilierii.
De asemenea, vor încerca să emită comunicate de presă comune.
46.
După ce Parlamentul European şi Consiliul adoptă un act legislativ în codecizie, textul se prezintă spre semnare Preşedintelui Parlamentului European şi Preşedintelui Consiliului, precum şi secretarilor generali ai acestor instituţii.
47.
Preşedinţii Parlamentului European și al Consiliului primesc textul spre semnare în limbile lor respective şi, în măsura posibilului, semnează textul împreună, în cadrul unei ceremonii comune care urmează a fi organizată lunar, în vederea semnării unor acte legislative importante în prezenţa mass-media.
48.
Textul semnat în comun este transmis spre publicare în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
.
În general, publicarea are loc în termen de două luni de la adoptarea actului legislativ de către Parlamentul European şi Consiliu.
49.
În cazul în care una dintre instituţii identifică o eroare materială sau evidentă într-un text (sau într-una din versiunile sale lingvistice), aceasta informează imediat celelalte instituţii.
În cazul în care eroarea priveşte un act legislativ care încă nu a fost adoptat fie de către Parlamentul European, fie de către Consiliu, serviciile juridico/lingvistice ale Parlamentului European şi ale Consiliului pregătesc, în strânsă cooperare, rectificarea necesară.
În cazul în care eroarea priveşte un act legislativ care a fost adoptat deja de una dintre instituţii sau de ambele instituţii, fie că a fost publicat sau nu, Parlamentul European şi Consiliul adoptă, de comun acord, o rectificare redactată în conformitate cu procedurile lor respective.
ANEXA
XXI
Codul de conduită pentru negocieri în contextul procedurii legislative ordinare
Astfel cum a fost aprobat de Conferinţa preşedinţilor la 18 septembrie 2008.
(1)
Introducere
Prezentul cod de conduită stabilește principiile generale, aplicate în cadrul Parlamentului, privind modul de desfășurare a negocierilor în toate etapele procedurii legislative ordinare, cu scopul de spori transparența și responsabilitatea acestora, în special în etapele timpurii ale procedurii
Trebuie să se acorde o atenție deosebită negocierilor care au loc în etapele procedurii cu o vizibilitate foarte redusă în cadrul Parlamentului.
Este cazul negocierilor care au loc: înainte de votul în comisie în etapa primei lecturi, în vederea obținerii unui acord în prima lectură; după prima lectură a Parlamentului, în vederea obținerii unui acord timpuriu în a doua lectură.
.
Acesta completează „Declarația comună privind aspectele practice în cadrul procedurii de codecizie”, convenită între Parlament, Consiliu și Comisie
A se vedea anexa XX
și care se axează mai mult pe relația dintre aceste instituții.
În cadrul Parlamentului, comisia competentă este principalul organism responsabil în cadrul negocierilor, atât în prima, cât și în a doua lectură.
(2)
Decizia de a iniția negocieri
Ca regulă generală, Parlamentul utilizează toate posibilitățile existente în toate etapele procedurii legislative ordinare.
Decizia de a urmări ajungerea la un acord timpuriu în cadrul procesului legislativ se ia de la caz la caz, ținând seama de particularitățile fiecărui dosar.
Aceasta este justificată din punct de vedere politic în ceea ce privește, de exemplu, prioritățile politice, natura necontroversată sau „tehnică” a propunerii, o situație urgentă și/sau poziția unei președinții față de un anumit dosar.
Posibilitatea de a iniția negocieri cu Consiliul este prezentată de raportor în cadrul reuniunii plenare a comisiei și decizia de a negocia este luată fie printr-un consens larg, fie, dacă este necesar, prin recurgerea la vot.
(3)
Componența echipei de negociere
Decizia luată de comisie de a iniția negocieri cu Consiliul și Comisia în vederea ajungerii la un acord include, de asemenea, o decizie privind componența echipei de negociere a Parlamentului European.
Ca principiu general, se respectă echilibrul politic și toate grupurile politice sunt reprezentate cel puțin la nivel de personal în cadrul acestor negocieri.
Serviciul competent al Secretariatului General al PE este responsabil de organizarea practică a negocierilor.
(4)
Mandatul echipei de negociere
Ca regulă generală, amendamentele adoptate în comisie sau în ședință plenară stau la baza mandatului încredințat echipei de negociere a PE.
Comisia poate determina, de asemenea, prioritățile și termenele-limită ale negocierilor.
În cazul excepțional al negocierilor pentru ajungerea la un acord în prima lectură înainte de votul în comisie, aceasta oferă orientări echipei de negociere a PE.
(5)
Organizarea trilogurilor
În principiu și pentru a spori transparența, trilogurile care au loc în cadrul Parlamentului European și al Consiliului sunt anunțate.
Negocierile în cadrul trilogurilor se bazează pe un document comun care indică poziția instituției respective cu privire la fiecare amendament individual și care include, de asemenea, toate textele de compromis distribuite în cadrul trilogurilor (de exemplu, documentul pe patru coloane folosit în mod curent).
În măsura posibilului, textele de compromis supuse dezbaterii la o reuniune sunt distribuite în prealabil tuturor participanților.
Dacă este necesar, ar trebui oferite echipei de negociere a PE servicii de interpretare.
În conformitate cu decizia adoptată de Birou la 10 decembrie 2007.
(6)
Opinii și decizii privind acordul la care s-a ajuns
După fiecare trilog, echipa de negociere prezintă comisiei un raport privind rezultatul negocierilor și pune la dispoziția comisiei toate textele distribuite.
În cazul în care, din lipsă de timp, acest lucru nu este posibil, echipa de negociere se întâlnește cu raportorii alternativi și, dacă este necesar, cu coordonatorii, pentru a le prezenta un raport complet.
Comisia examinează acordul la care s-a ajuns sau actualizează mandatul echipei de negociere dacă sunt necesare negocieri ulterioare.
În cazul în care, din lipsă de timp, acest lucru nu este posibil, în special în etapa celei de a doua lecturi, decizia privind acordul este luată de raportor și de raportorii alternativi, dacă este necesar împreună cu președintele comisiei și cu coordonatorii.
Se prevede un interval suficient între încheierea negocierilor și votul în ședință plenară pentru a permite grupurilor politice să-și pregătească poziția finală.
(7)
Asistență
Echipei de negociere i se pun la dispoziție toate resursele necesare pentru a-și desfășura activitatea în condiții optime.
Acest lucru include o „echipă de sprijin administrativ” formată din membri ai secretariatului comisiei, consilierul politic al raportorului, membri ai secretariatului unității responsabile de codecizie și ai serviciului juridic.
În funcție de fiecare dosar și de etapa în care se află negocierile, această echipă poate fi lărgită.
(8)
Finalizare
Acordul dintre Parlament și Consiliu este confirmat în scris printr-o scrisoare oficială.
Nu se pot aduce modificări nici unui text convenit fără acordul explicit, la nivelul adecvat, atât al Parlamentului European, cât și al Consiliului.
(9)
Conciliere
Principiile enunțate în prezentul cod de conduită se aplică și în cazul procedurii de conciliere, delegația PE fiind principalul organism responsabil în cadrul Parlamentului.
INDICE ANALITIC
Cifrele arabe se referă la articole; cifrele romane se referă la anexe, iar cifrele arabe sau romane sau literele care le urmează desemnează secţiunile, articolele sau alineatele din aceste anexe.
A
Accesul în sala de şedinţe
145
,
152
Accesul la documente
5
,
29
,
39
,
103
-
104
,
148
,
XV
Accesul publicului la
decizii
29
dezbateri în plen
103
documente
104
lucrări
193
petiţii
203
Acordul-cadru PE-Comisie
XIV
Acorduri interinstituţionale
127
,
215
,
VIII.B
,
VIII.C
,
XIV.IV
Acorduri internaţionale
81
,
90
-
91
,
XIV
Acorduri în a doua lectură
72
,
II
,
XXI
Acorduri în primă lectură
71
,
II
,
XXI
Acorduri voluntare
85
ACP
VII.II
Acte delegate
39
,
87 a
Acte legislative
36
-
37
,
38
,
39
,
43
,
45
,
53
-
55
,
72
-
73
,
74 g
,
81
,
87
,
88
,
138
,
167
,
170
,
214
Acţiuni introduse la Curtea de Justiţie a Uniunii Europene
128
,
206
,
VI.6
Admisibilitate
amendamente
20
,
66
,
157
,
161
întrebări
II
întrebări cu solicitare de răspuns scris
117
A doua lectură
43
,
61
-
66
,
72
,
158
acorduri
72
,
XX
,
XXI
concluzii
64
examinarea în comisie
61
-
63
examinarea în plen
64
-
66
,
72
,
158
prelungirea termenelor
62
propunere de respingere în comisie
63
recomandare pentru
63
-
64
vot, procedură
158
Adunarea parlamentară a Consiliului Europei
199
Agenţii europene
consultare
126
Al doilea raport
56
-
57
Alegerea
chestorilor
13
,
16
,
18
Comisiei
106
,
XVII
Ombudsmanului
204
Parlamentului
1
,
214
Preşedintelui
13
-
14
,
18
Preşedintelui Comisiei
105
vicepreşedinţilor
13
,
15
,
18
Amânarea dezbaterii şi a votului
172
,
177
Amânarea votului
57
,
106
,
177
Amendamente
57
,
66
,
71
,
156
-
157
,
161
admisibilitate
20
,
49
,
66
,
87
,
157
,
161
adoptare
57
aprobarea de către Consiliu
71
caducitate
156
-
158
de compromis
57
,
63
,
66
,
160
-
161
depunere
156
,
195
depunerea a peste 50 de amendamente
162
distribuire
156
în comisie
162
,
195
la buget
75 b
la poziţia Consiliului
66
-
67
limbi
146
,
156
orale
97
,
156
,
195
ordinea de votare
161
poziţia Comisiei
54
,
57
-
58
,
61
,
66
,
XIV
preluare (de către un alt deputat)
156
prezentare
156
prima lectură
55
,
57
procedura fără amendamente
46
,
138
proiectul comun (a treia lectură)
69
propunere de act legislativ
37
,
43
,
45
-
46
,
87
retragere
156
termene
156
,
161
tipărire
156
vot în bloc
160
vot prioritar
160
Anexe
212
,
215
Aplicarea dreptului Uniunii
185
,
IX
,
XIV
Aprobare
74 a
-
74 e
,
75
,
81
,
90
Aprobarea poziţiei Consiliului
72
Arhive
179
,
203
Asistenţi
X.2
A treia lectură
43
,
67
-
69
conciliere
67
-
68
,
XX
în plen
69
,
73
proiect comun
69
vot, procedură
69
Atribuţiile comisiilor
25
,
188
,
VII
Audieri
23
,
185
,
193
,
202
,
XVII
Avize
ale comisiilor
37
,
38
,
46
,
49
-
50
,
120
-
121
,
188
,
202
-
203
,
VI.1
,
VII
ale Parlamentului
55
,
83
,
90
,
96
,
105
,
108
-
109
,
142
,
195
cerere de aviz
43
-
44
motivate (ale parlamentelor naţionale)
38 a
recomandări ale Consiliului (articolul 140 din TFUE)
83
urmărire
58
-
59
B
Banca Centrală Europeană
declaraţii
113
întrebări
118
numirea Comitetului Director
109
Biroul
comisiilor
185
,
191
,
VIII.A
delegaţiilor
198
Parlamentului
accesul publicului la decizii
29
componenţă
17
,
22
funcţii
8
,
23
,
25
-
29
,
33
,
79
,
104
,
135
,
146
-
147
,
154
,
168
,
200
,
207
,
209
,
I
,
VIII.A
întrebări
29
Buget
75
,
75 b
-
78
,
VI
,
VII.V
adoptarea definitivă
75 e
cheltuieli
80
comisii competente
VII.III
,
VII.IV
controlul execuţiei
78
,
112
descărcare de gestiune
76
-
77
,
VI
,
VII.V
estimarea bugetului
79
-
79 a
general
75
-
75 f
,
78
,
VII.III
,
VII.IV
Buletinul Parlamentului
29
C
Cadru financiar multianual
75
Caducitatea
amendamentelor
156
-
158
textelor (la sfârşit de legislatură)
214
Candidaturi
Banca Centrală Europeană
109
chestori
13
,
16
comisii
186
Ombudsman
204
preşedinte
13
-
14
vicepreşedinţi
13
,
15
Carta drepturilor fundamentale
36
,
103
Cartonaş albastru
149
Căi de atac interne
154
Călătorii de studiu şi de informare
23
,
188
Cerere de aviz
43
Cheltuieli
angajare
80
lichidare
80
Chestiunea preliminară
172
,
174
Chestiuni de ordin personal
151
Chestiuni pendinte
214
Chestori
accesul publicului la decizii
29
alegere
13
,
16
,
18
funcţii
9
,
22
-
23
,
26
,
I
interese financiare
I
întrebări
29
legitimaţii
9
Cod de conduită
9
,
X
,
XIV
Codificare, legislaţia Uniunii
86
Combaterea fraudei
10
,
XII
Comisia
acord-cadru
XIV
alegerea Comisiei
106
alegerea Preşedintelui
105
amendamente la o propunere
57
cereri de aviz, consultaţii
43
competenţe de punere în aplicare
XIV.II
declaraţii
110
demisia unui membru
XIV
descărcarea de gestiune
76
explicarea deciziilor
111
informarea Parlamentului
XIV
invitare
96
întrebări (timpul afectat întrebărilor)
116
,
II
întrebări cu solicitare de răspuns scris si întrebări cu solicitare de răspuns oral
115
,
117
mandat de negociere
90
măsuri de punere în aplicare
88
,
128
,
XIV.I
membrii
XIV
demisia
XIV
modificarea unei propuneri
53
moţiune de cenzură
107
poziţie asupra amendamentelor
54
,
57
-
58
,
61
,
66
,
XIV
program
106
program de lucru
35
respingerea unei propuneri
56
,
87
retragerea unei propuneri
39
,
56
,
58
,
65
timpul afectat luărilor de cuvânt
149
urmărire
58
Comisii asociate
50
,
88
Comisii parlamentare
45
-
50
,
52
,
183
-
191
,
193
-
197
,
VII
a doua lectură
61
-
63
asociate
50
,
88
atribuţii, competenţe
25
,
50
,
183
,
188
,
200
,
VII
aviz
46
,
49
birou
185
,
191
,
VIII.A
comitetul de conciliere
67
-
69
competente
42
-
43
,
63
,
88
competenţe, responsabilităţi
183
componenţa
25
,
186
conflict de competenţe
188
constituire
183
-
185
,
IX
convocare
193
de anchetă
25
,
185
-
186
,
188
,
IX
dialog cu Consiliul
63
drepturi
186
-
187
examinare în comun
188
întrunirea de urgenţă
97
membri
186
,
191
mixte
200
pentru subiectul în cauză
37
,
38
permanente
183
preşedinte
27
,
52
,
88
,
185
,
191
prima lectură
37
,
38
,
39
,
53
-
54
procedură
63
,
193
-
197
procedură de conciliere
67
-
69
proces-verbal
103
,
194
raport
45
,
47
-
48
,
50
,
52
,
56
-
57
rectificări
216
retrimiterea la
175
reuniuni
23
,
46
,
63
,
96
,
103
,
135
,
162
,
187
,
190
-
191
,
193
-
194
,
VIII.A
reuniuni comune
51
sesizare
43
,
49
,
188
sesizare pentru aviz
49
,
188
,
195
speciale
184
,
188
,
190
subcomisii
188
,
190
supleanţi
187
temporare (a se vedea comisii speciale)
timpul afectat întrebărilor
197
verificarea prerogativelor
3
,
189
,
VII.XVI
votul
195
-
196
Comitet compus din personalităţi independente
210
Comitetul de conciliere
convocare
67
,
75 d
delegaţie
68
-
69
Comitetul Economic şi Social European
124
Comitetul Regiunilor
125
Comitologie
Compatibilitatea financiară a unui act
38
,
45
,
47
Competenţă de control
86
,
88
,
128
Competenţele comisiilor
25
,
50
,
200
,
210
conflict de competenţe
188
Componenţa Parlamentului
3
-
4
,
74 f
Compromisuri, amendamente
57
,
63
,
66
,
160
-
161
Comunicare, poziţia Consiliului
61
-
63
Conciliere
a treia lectură
67
-
69
bugetară
75 d
comitetul de
67
-
68
Conduită (cod, reguli)
9
,
X
Conferinţa organelor specializate în afaceri comunitare (COSAC)
131
Conferinţa preşedinţilor
accesul publicului la decizii
29
componenţă
24
funcţii
25
,
48
,
50
,
68
,
97
,
113
-
116
,
120
,
122
,
134
,
137
,
149
,
159
,
185
-
186
,
188
,
190
,
198
-
199
,
210
,
214
,
VIII.A
întrebări
29
Conferinţa preşedinţilor de comisie
27
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie
28
Conferinţe ale parlamentelor
132
Confidenţialitate
5
,
9
,
23
,
29
,
185
,
203
,
205
,
VIII.A
,
VIII.B
,
VIII.C
,
IX
Consiliu
consultare
43
,
45
declaraţii
110
dialogul unei comisii competente cu
58
,
63
invitaţie
96
întrebări (întrebări cu solicitare de răspuns oral şi întrebări cu solicitare de răspuns scris)
115
,
117
întrebări (timpul afectat întrebărilor)
116
,
II
poziţia Consiliului
61
-
67
,
72
proiect comun
69
recomandări pentru
97
,
121
respingerea poziţiei Consiliului
65
reuniuni
40
timpul afectat luărilor de cuvânt
149
Consiliul European
110
,
114
Consiliul Europei
199
Consultare
agenţii europene
126
Comitetul Economic şi Social European
124
Comitetul Regiunilor
125
iniţiative prezentate de state membre
44
PESC
96
rapoarte
45
,
48
recomandări ale Consiliului (articolul 140 din TFUE)
83
Contabilitate
79
,
80
,
VII.III
,
VII.IV
,
VII.V
Convenţia ACP-CE
VII.II
Convocarea
comisiilor
97
,
193
Parlamentului
134
Cooperare
consolidată
50
între statele membre
74 g
,
81
procedură de
37
,
39
,
53
-
59
,
61
-
66
,
71
-
72
,
158
-
159
Coordonatori în cadrul comisiei
192
COSAC
131
Curtea de Conturi
VI.1
,
VII.V
declaraţii
112
numirea membrilor
108
Curtea de Justiţie a Uniunii Europene
introducerea unei acţiuni
128
,
204
,
206
,
VI.6
numiri
107 a
Cvorum
155
,
195
D
Declaraţii
Banca Centrală Europeană
109
,
113
Comisia
53
,
110
-
111
Consiliul
110
Consiliul European
110
Curtea de Conturi
108
,
112
de interes financiar
I
Preşedintele propus al Comisiei
105
Declaraţii scrise
anexate stenogramei
149
înscrise în registru
123
Delegaţiile
23
,
146
,
200
ad hoc
25
Conferinţa parlamentelor
132
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie
28
interparlamentare
198
,
VII.II
la comisiile parlamentare mixte
200
permanente
25
,
198
Demisia
unui deputat
4
unui membru al Comisiei
XIV
Democraţie
36
,
74 e
,
81
,
122
,
209
-
210
,
IV
Deputaţi
1
-
9
,
136
asistenţi
X
foşti deputaţi
9
neafiliaţi
33
Descărcarea de gestiune
VI
a Comisiei
76
-
77
a Parlamentului
80
a Preşedintelui Parlamentului
77
decizie
VI
declaraţia Curţii de Conturi
112
Desfăşurarea şedinţelor
145
-
154
Destituirea Ombudsmanului
206
Deviză
213
Dezbatere
amânare
172
,
177
ca urmare a unei declaraţii
110
dezbatere privind cazuri de încălcare a drepturilor omului
122
,
137
,
IV
dialogul comisiei competente cu Consiliul
63
extraordinară
141
încheiere
172
,
176
în comun
143
procedură fără dezbatere
46
,
138
,
149
,
153
raportul unei comisii temporare de anchetă
185
Dezbaterea în regim de urgenţă
142
Dialog cu Consiliul
58
,
63
Dialog social
84
Discurs inaugural
14
Distribuire
144
,
148
,
179
,
IV
Documente
acces
103
-
104
,
148
caduce
214
chestiuni pendinte
214
confidenţiale
VIII.A
,
VIII.B
distribuire
144
,
148
legislative
43
Documente legislative
43
Douăsprezecimea provizorie
75 f
Drapel
213
Dreptul de anchetă
185
,
IX
Dreptul de consultare a dosarelor
5
Dreptul de petiţionare
201
Dreptul de vot
164
Dreptul Uniunii, aplicare
128
,
185
,
VII.XVI
,
IX
,
XIV
,
XIV.II
Drepturi fundamentale
36
,
74 e
,
81
,
VII.XVII
Drepturile omului
74 e
,
81
,
98
,
122
,
209
-
210
,
IV
Durata mandatelor
4
,
17
E
Egalitate de voturi
14
-
15
,
22
,
159
,
191
Estimarea bugetului
79
-
79 a
Eurogrup
II
Europol
VII.XVII
Examinarea
bugetului
75 b
deciziilor privind descărcare de gestiune
VI
documentelor confidenţiale
185
,
201
,
VIII.A
documentelor legislative
35
-
36
,
39
,
43
,
53
Execuţia bugetară
76
-
78
,
VI
Explicaţii privind votul
20
,
110
,
170
Expunerea de motive a unui raport
41
,
45
,
47
,
52
,
64
,
121
,
158
F
Finalizare juridico-lingvistică
71
,
74
,
180
,
XX
Fişa financiară
45
,
47
Foaia de prezenţă
136
Fraudă
10
,
XII
Funcţiile
Biroului
23
chestorilor
26
Conferinţei preşedinţilor
25
încetarea funcţiilor înainte de termen
19
preşedintelui
20
vicepreşedinţilor
21
G
Grupări neoficiale ale deputaţilor
32
,
I
Grupuri de interese
9
,
X
Grupuri politice
30
-
31
,
33
-
34
activităţi
31
constituire
30
modificări
186
-
187
neafiliaţi
33
preşedinţi
122
situaţia juridică
31
I
Imn
213
Implicaţii financiare
36
,
38
,
96
Imunitate
5
-
7
,
207
,
VII.VII
,
VII.XVI
Incompatibilităţi
4
Indemnizaţii
8
Informarea Parlamentului
încălcarea principiilor comune
74 e
PESC
96
Informaţii sensibile
VIII.B
,
VIII.C
Iniţiativă
legislativă
35
,
41
-
42
prevăzută la articolul 225 din TFUE
42
prezentate de state membre
44
raport din proprie iniţiativă
41
,
48
,
50
Iniţiativă legislativă
41
Instituţii
35
,
105
-
107
,
108
-
119
,
185
,
214
,
II
,
IV
,
VI.6
,
VII.XV
,
IX
Interese financiare
3
,
I
,
XII
Intergrupurile
32
,
I
Interimar, raport
81
Interpretare
146
Intervenţii
149
asupra procedurii
172
-
178
asupra unei chestiuni politice importante
150
cu durata de un minut
150
,
172
-
173
în momentul votului
158
pentru chestiuni de ordin personal
151
Î
Înaltul Reprezentant - a se vedea Vicepreşedintele Comisiei/Înaltul Reprezentant
Încălcarea drepturilor omului
74 e
,
98
,
122
,
137
,
IV
Încălcarea principiilor Tratatului UE (articolul 7 alineatul (1))
74 e
,
81
Închiderea dezbaterii
172
,
176
Întrebări
Banca Centrală Europeană
118
,
III
Biroul, Conferinţa preşedinţilor, chestorii
29
Consiliu, Comisie
20
,
115
-
117
cu solicitare de răspuns oral
115
cu solicitare de răspuns scris
117
,
III
prioritare
117
scurte şi precise, timp de 30 minute
110
timpul afectat întrebărilor
116
,
II
J
Jurnalul Oficial
30
,
73
,
117
,
179
,
181
,
185
,
204
,
IX
L
Lecturi (texte legislative)
37
,
38
,
39
-
40
,
42
-
50
,
52
-
59
,
61
-
69
,
71
-
73
a doua
61
-
66
,
72
a treia
67
-
69
,
73
prima
37
,
38
,
39
,
53
-
59
Legislatură
133
Legislaţia Uniunii
codificare
86
reformare
86
simplificare
86
-
87
Legitimaţie
5
,
9
,
X
Libertate
14
,
VII.X
,
VII.XVIII
Limbi
23
,
146
-
147
,
185
,
201
,
XI
Lista vorbitorilor
176
Locul reuniunii
135
Loc vacant
4
,
17
-
18
Luarea de cuvânt
acordare
149
autorizare
172
-
178
timpul afectat luărilor de cuvânt
149
,
IV
M
Majoritate calificată/număr minim necesar de membri
amendamente şi modificări
buget (prima etapă)
75 b
depunerea amendamentelor
156
examinarea în comisie
162
opoziţie faţă de votul asupra unui amendament nedistribuit în toate limbile
146
-
147
,
156
proiectul de ordine de zi definitiv
140
regulament
212
anexe la regulament
215
cereri privind
amânarea dezbaterii
177
amânarea votului
177
constatarea cvorumului
155
constituirea unei comisii de anchetă
185
,
IX.2
convocarea Parlamentului
134
dezbaterea extraordinară
141
dezbaterile privind cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept
122
închiderea dezbaterii
176
ordinea de zi
autorizarea depunerii de amendamente
138
dezbatere extraordinară
141
dezbatere fără amendamente
138
procedura de urgenţă
142
retrimiterea la comisie
175
sesizarea repetată
59
suspendarea sau ridicarea şedinţei
178
şedinţă plenară în alt loc decât sediul
135
vot prin apel nominal
167
constituirea comisiilor şi a grupurilor politice
comisii
185
-
186
grupuri politice
30
decizii ale Parlamentului
acord internaţional sau protocol financiar (aviz sau aprobare)
90
acorduri internaţionale
81
aderare
74 c
a doua lectură (poziţia Consiliului)
asentiment pentru supunerea la vot a amendamentelor de compromis
161
amendamente
66
propunere de respingere
65
a treia lectură (proiect comun)
69
iniţiativă legislativă (propunere de rezoluţie)
42
încălcarea principiilor comune
74 e
menţinerea unei acţiuni înaintea Curţii de Justiţie a Uniunii Europene
128
moţiune de cenzură (adoptare)
107
procedura de aprobare
81
drepturile omului
74 e
,
81
,
IV
mandate
candidaturi
13
chestori
16
durata
17
încetarea exercitării funcţiei înainte de termen
19
preşedintele
14
vicepreşedinţi
15
numiri
Banca Centrală (cerere de amânare a votului)
109
Curtea de Conturi (cerere de amânare a votului)
108
Ombudsmanul (candidaturi)
204
Ombudsmanul (demisie)
206
Ombudsmanul (vot)
204
opoziţie la
interpretarea regulamentului
211
procedura fără amendamente şi dezbateri
138
recomandări în cadrul PESC
97
votul asupra unui amendament care nu a fost distribuit în toate limbile
156
partide politice la nivel european
210
proiect definitiv de ordine de zi
138
,
140
propuneri şi moţiuni
moţiune de cenzură
107
noua rată maximă (propunere de decizie)
propunere de respingere globală a bugetului
propuneri de rezoluţie
ca urmare a declaraţiilor Comisiei, ale Consiliului şi ale Consiliului European
110
ca urmare a întrebărilor cu solicitare de răspuns oral
115
dezbatere privind cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept
122
încălcarea principiilor Tratatului UE (articolul 7 alineatul (1))
74 e
refuzarea descărcării de gestiune
VI.4
Mandat de negociere
90
Mandate
12
-
18
,
20
-
21
,
I
,
VII.XVI
încetare înainte de termen
19
Mandatul deputaţilor
2
,
VII.VII
durată
4
verificarea prerogativelor
3
,
12
,
189
Măsuri de punere în aplicare
88
,
128
Membri
Banca Centrală Europeană
109
Comisia
106
,
XIV
comisii
185
-
186
,
IX
comisii de anchetă
185
comitetul de conciliere
68
Curtea de Conturi
108
interese financiare
9
,
I
neafiliaţi
33
statut
8
-
9
,
48
,
VII.XVI
subcomisii
190
supleanţi
3
,
45
,
47
,
63
,
68
,
156
,
185
,
187
,
190
,
II
Misiuni de studiu şi de informare
23
,
188
Modificare
propunere legislativă
36
,
53
Regulamentul de procedură
211
-
212
Moţiunea de cenzură (Comisie)
107
Moţiuni de procedură
172
,
195
N
Neafiliaţi
33
Negocieri de aderare
74 c
,
200
,
XIV.IV
Negocierile interinstituționale din cadrul procedurilor legislative
70
Numiri (vezi şi „Alegeri”)
105
-
107
,
108
-
109
Banca Centrală Europeană
109
comisari desemnaţi
106
Curtea de Conturi
108
Curtea de Justiţie a Uniunii Europene
107 a
reprezentanţi speciali
93
şefii delegaţiilor externe
95
O
Observatori
11
OLAF
10
,
XII
Ombudsmanul
204
-
206
,
XI.A
activitate
205
,
XI
alegere
204
destituire
206
Opinia minorităţii
52
,
134
,
185
Opoziţia
amendamente nedistribuite în toate limbile
156
contestarea unui vot
171
interpretarea regulamentului
211
Ordinea de zi
adoptare
140
-
141
comisie
4
,
63
,
117
,
141
,
193
,
VIII.A
modificare
140
,
175
,
177
proiect
25
,
137
-
138
proiect definitiv
122
,
138
,
140
,
XIV
ridicarea imunităţii
7
stabilire
6
,
29
,
52
,
57
-
58
,
64
,
69
,
97
,
115
,
122
,
137
-
138
,
141
-
142
,
175
,
188
,
204
,
II
,
IV
,
VI.4
Ordinea în hemiciclu
145
,
152
-
154
Ordinea lucrărilor
137
,
144
Organe
ale Parlamentului
22
-
29
,
VII.XV
,
IX
alte organe
77
Organigramă (Secretariatul General)
23
,
207
,
VII.III
Orientări generale ale politicilor economice (recomandarea Comisiei)
114
P
Parlamente naţionale
25
,
35
,
38 a
,
130
-
132
cooperare cu
130
Partide politice la nivel european
208
,
210
asistenţă tehnică
209
comitet compus din personalităţi independente
210
competenţele Biroului
209
competenţele comisiei competente
210
competenţele Preşedintelui
208
excluderea de la finanţare
209
modalităţi de aplicare
23
program
209
-
210
recuperarea sumelor acordate necorespunzător
209
Perioade de sesiune
133
,
135
,
188
Petiţii
201
-
203
,
214
,
VII.XX
dreptul de petiţionare
Politica economică
114
,
VII.VI
Politica externă şi de securitate comună (PESC)
93
,
95
-
97
,
VII.I
,
VIII.B
Politica monetară
113
Poziţia
Comisiei
44
,
54
,
57
-
58
,
61
,
66
,
XIV
Consiliului
54
,
58
Parlamentului
58
Poziţia Consiliului
61
,
63
-
66
,
72
amendamente
66
aprobare fără amendamente
72
comunicare
61
-
63
respingere
65
retrimiterea la comisie
43
trimiterea la comisie
43
vot, procedură
158
Prerogative (verificare)
3
,
12
,
189
Preşedintele Comisiei, alegere
105
Preşedintele Consiliului European
110
,
149
Preşedintele Parlamentului
73
alegere
13
-
14
,
18
funcţii
20
,
22
-
23
,
73
,
111
,
122
,
126
,
128
,
135
,
149
-
150
,
156
-
157
,
171
,
173
,
208
,
210
,
216
,
IV
,
VI.4
,
XVI
Preşedintele provizoriu
12
Prezentarea de amendamente
156
Prima lectură
37
,
39
,
43
,
53
-
59
acorduri
71
,
XX
,
XXI
concluzie
55
estimarea bugetului
79
-
79 a
examinare în comisie
37
,
39
,
45
-
50
,
52
-
54
examinare în plen
55
-
57
urmărire
58
vot, procedură
55
Principii fundamentale
74 e
,
VII.XVIII
Principiul subsidiarităţii
36
,
38 a
,
42
,
44
,
88
Privilegii
5
-
7
,
9
,
207
,
VII.VII
,
VII.XVI
Procedura prezentării succinte
48
,
139
Procedură
acţiune (Curtea de Justiţie a Uniunii Europene)
128
,
204
,
206
,
VI.6
bugetară
75
-
76
,
78
,
VII.III
,
VII.IV
de aprobare
74 c
,
81
,
90
de aviz (recomandări ale Consiliului)
83
de conciliere
67
-
69
,
75 d
,
XX
de cooperare
37
,
39
,
53
-
59
,
61
-
66
,
71
-
72
,
81
de cooperare consolidată
74 g
,
81
de descărcare de gestiune
76
-
77
,
80
,
VI
de examinare a acordurilor voluntare
85
de urgenţă
142
de urmărire
58
,
185
de vot
138
,
158
-
159
,
169
,
195
dialog social
84
fără amendamente şi dezbateri
46
,
138
intervenţii asupra
172
-
178
în comisie
45
-
50
,
52
,
63
,
67
-
68
,
162
,
191
,
193
-
195
,
197
,
216
,
VIII.A
legislativă
35
-
37
,
38
,
39
-
40
,
42
-
50
,
52
-
59
,
61
-
69
,
71
-
73
,
81
,
83
-
87
,
88
,
128
,
179
,
216
,
XIV.II
,
XX
legislativă ordinară
38
,
59
,
70
,
73
-
74
,
81
,
180
,
192
moţiune de
20
,
55
,
140
,
142
,
153
,
155
,
171
-
172
,
174
-
178
simplificată (fără raport)
46
,
86
,
138
,
142
Proceduri în instanță
128
Proces-verbal
Birou
29
comisii
194
,
VIII.A
Conferinţa preşedinţilor
29
plen
148
,
159
,
179
Programul legislativ şi de lucru al Comisiei
35
,
42
-
43
Proiect
comun
69
de ordine de zi
25
,
57
-
58
,
137
-
138
de ordine de zi definitivă
138
,
140
de rezoluţie legislativă
45
,
55
-
57
,
158
Proporţionalitate
36
,
44
Propunerea Comisiei
adoptarea de amendamente
54
-
55
,
57
-
58
modificare
45
,
53
,
57
,
81
neacceptarea amendamentelor de către Comisie
54
respingere
81
,
179
retragere
39
,
56
,
58
Propuneri de modificare
49
Propuneri de rezoluţie
47
-
49
,
58
,
74 e
,
78
,
85
,
98
,
110
,
115
,
120
,
122
,
202
,
214
,
IV
comune
110
,
115
,
122
depunere
ca urmare a declaraţiilor
110
ca urmare a întrebărilor cu solicitare de răspuns oral
115
în cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept
98
înlocuirea unei propuneri de rezoluţie fără caracter legislativ
157
refuzarea descărcării de gestiune
VI.4
Protocol financiar
90
Protocolul privind aplicarea principiilor de subsidiaritate şi proporţionalitate
38 a
Publicare
30
,
73
,
75 e
,
179
,
181
,
VI.6
R
Rambursări
8
Rapoarte
al doilea raport
56
-
57
al unei comisii de anchetă
185
,
IX.2
,
IX.4
anuale şi alte rapoarte ale altor instituţii
119
aplicarea legislaţiei Uniunii
119
aprobare
81
asupra unei iniţiative prezentate de state membre
44
asupra verificării prerogativelor
3
din proprie iniţiativă
25
,
41
-
42
,
48
,
50
,
74 e
,
119
-
120
fără caracter legislativ
47
-
48
interimare
81
legislative
45
,
55
opinii minoritare
52
,
185
orale
52
,
56
-
57
,
142
pe baza unei propuneri de rezoluţie
120
procedură simplificată (fără raport)
46
,
86
,
142
proiect
46
,
52
Raportori alternativi
192
Raportor şi raportor pentru aviz
4
,
23
,
43
,
45
-
47
,
49
,
52
,
57
-
58
,
61
,
63
,
65
-
68
,
86
,
142
,
158
-
161
,
172
,
185
,
195
Recomandări
ale comisiei de anchetă
185
formulate de Consiliu în conformitate cu articolul 140 din TFUE
83
iniţiativă prevăzută la articolul 225 din TFUE
42
la adresa Consiliului
97
,
121
mandat de negociere
90
orientări generale ale politicilor economice
114
pentru a doua lectură
63
-
64
PESC
95
-
97
tratat de aderare
74 c
,
81
,
200
Rectificări
180
,
216
Reformare a legislaţiei Uniunii
87
Registre
declaraţii scrise
123
de documente ale Parlamentului
104
grupuri de interese
9
,
X
interese financiare ale deputaţilor
I
petiţii
201
-
202
Regulamentul financiar
80
Regulamentul Parlamentului
acorduri interinstituţionale
127
aplicare, interpretare
211
,
VII.XVIII
modificare
127
,
211
-
212
,
VII.XV
,
VII.XVIII
solicitarea de respectare
173
Reguli de conduită
9
,
I
Relaţii cu
alte instituţii
25
,
105
-
107
,
108
-
117
,
119
,
121
,
124
-
125
,
127
,
215
parlamentele naţionale
23
,
25
,
130
-
132
ţări terţe
25
Repartizarea locurilor
25
,
34
Reprezentarea externă a Uniunii
Reprezentanţi speciali
93
Vicepreşedintele Comisiei/Înaltul Reprezentant
96
Reprezentarea Parlamentului
20
,
40
la reuniunile Consiliului
40
Preşedintele
20
Respingere
poziţia Consiliului
65
propunerea Comisiei
56
,
87
propunere de respingere în comisie
63
Resurse financiare
36
Retragerea din Uniune
74 d
Reuniuni de urgenţă
ale Parlamentului
134
ale unei comisii
97
Reuniunile Consiliului
40
Rezoluţii
42
,
48
legislative
44
-
45
,
55
-
57
,
158
Ridicarea şedinţei
172
,
178
S
Sala de şedinţe
acces
145
perturbări în afara sălii de şedinţe
153
repartizarea locurilor
34
Sancţiuni
153
-
154
,
VIII.A
Schengen, acquis
74 g
Secretariat
deputaţi neafiliaţi
33
grupuri politice
31
Secretariatul General
23
,
147
,
179
,
207
,
209
Secretarul General
4
,
23
,
73
,
79
,
145
,
147
,
152
,
179
,
207
,
209
Secretul
5
,
29
,
185
,
VIII.A
,
VIII.B
,
VIII.C
,
IX
Semnarea
actelor adoptate
73
procesului-verbal
179
Sesiune
4
,
133
Sesizarea
cerere de aviz
37
,
38
,
39
,
43
-
44
,
49
,
53
-
54
consultare
48
,
80
,
96
,
119
repetată
59
unei comisii
43
,
49
,
188
Simbolurile Uniunii
213
Simplificarea legislaţiei Uniunii
86
-
87
Sistem electronic de votare
165
,
167
-
168
Solicitare de respectare a regulamentului
20
,
171
,
173
State asociate
200
Statul de drept
36
,
74 e
,
81
,
122
,
209
-
210
,
IV
Stenograma
113
,
181
Subcomisii
188
,
190
Subsidiaritate
38 a
Suspendarea şedinţei
172
,
178
Ş
Şedinţă cu uşile închise
96
,
103
Şedinţe plenare
3
-
4
,
20
,
133
,
136
a doua lectură
43
,
61
-
66
,
72
amendamente
49
-
50
,
156
a treia lectură
43
,
69
,
73
buget
75 b
,
75 d
-
75 e
prezenţa
136
prima lectură
43
,
55
-
57
procesul-verbal
179
stenograma
181
Şedinţe şi reuniuni
accesul public la dezbateri
96
,
193
-
194
,
VIII.A
comisii
23
,
46
,
63
,
96
,
106
,
108
-
109
,
135
,
187
,
190
-
191
,
193
-
194
,
VIII.A
desfăşurare
20
,
145
-
146
,
148
-
154
,
179
,
181
înregistrare pusă la dispoziţia publicului
182
locul reuniunii
67
,
135
suspendare sau ridicare
140
,
154
,
172
,
178
T
Temeiul juridic
37
,
59
,
90
,
VII.VII
acorduri internaţionale
90
comisie competentă
VII.VII
,
VII.XVI
iniţiativa legislativă prevăzută la articolul 225 din TFUE
42
propunerea Comisiei (modificare)
59
verificare
37
Termene
amendamente
156
,
161
comitetul de conciliere
67
declaraţii scrise
123
dezbaterea şi votarea
144
prelungirea
62
,
69
raport
52
registru
I
vot pe părţi
163
vot separat/prin apel nominal
167
Texte adoptate
180
Timpul afectat întrebărilor
116
,
II
comisie
197
plen
116
Timpul afectat luărilor de cuvânt
110
,
115
,
140
-
142
,
151
,
153
,
172
-
173
repartizare
122
,
141
,
149
,
IV
Transmiterea informaţiilor sensibile
VIII.B
Transparenţă
activităţile Parlamentului
29
,
103
-
104
interesele financiare ale deputaţilor
I
procesul legislativ
39
Tratate
74 c
,
81
,
VII.XV
,
VII.XVIII
revizuire ordinară
74 a
revizuire simplificată
74 b
Tratate de aderare
74 c
,
81
,
200
Tribune
145
Trilogul financiar
75 c
Trimiterea/Retrimiterea la comisie
63
,
175
buget
75
-
75 f
descărcarea de gestiune
VI.4
egalitatea voturilor
159
moţiuni de procedură
172
poziţia Consiliului (a doua lectură)
43
,
63
proiect comun (a treia lectură)
43
propuneri ale Comisiei (prima lectură)
43
,
55
-
57
amânarea votului (amendamente neaprobate de către Comisie)
57
respingere
56
rectificări
216
Tulburarea Parlamentului
152
-
153
,
164
sancţiuni
153
-
154
Ţ
Ţări terţe
35
,
81
,
198
,
200
ACP
VII.II
delegaţii
28
,
198
,
200
negocieri de aderare
74 c
,
200
,
XIV.IV
relaţii cu
25
,
35
,
200
tratate de aderare
74 c
,
81
ţări asociate la Uniune
200
U
Urgenţă
dezbatere şi votare
144
procedură de urgenţă
142
reuniune de urgenţă
în comisie
97
în plen
134
Urmărire, procedură de
58
Urmărirea poziţiei Parlamentului
58
-
59
V
Verificare
prerogative
3
,
12
,
189
,
VII.XVI
temei juridic
37
Vicepreşedintele Comisiei/Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru politica externă şi de securitate comună
96
,
II
Vicepreşedinţi
alegere
13
,
15
,
17
-
18
funcţii
21
-
22
,
25
,
68
,
75 c
-
75 d
,
104
,
131
Votul
155
,
157
,
176
a doua lectură
64
-
66
,
72
amânarea
37
,
56
,
106
amendamente
156
,
160
-
162
a treia lectură
baza de votare
160
contestarea votului
171
dreptul de vot
164
egalitatea de voturi
14
-
15
,
22
,
159
,
191
electronic
165
,
167
-
168
explicaţii privind votul
20
,
170
în bloc
83
,
160
-
161
în comisie
195
ordinea de votare
20
,
158
,
161
pe părţi
20
,
160
,
163
prima lectură
55
-
57
prin apel nominal
20
,
160
,
167
-
169
,
195
prin ridicarea mâinii
165
prin vot secret
13
,
15
,
108
,
169
,
191
prin „ridicare în picioare”
165
procedura de vot
158
-
159
,
195
procedura fără votare
56
,
72
raport cu peste 50 de amendamente
162
separat
160
validitate
155
,
171
INDICAŢII UTILE
„În conformitate cu decizia Parlamentului privind folosirea unui limbaj neutru din punct de vedere al genului în documentele sale, Regulamentul de procedură a fost adaptat pentru a lua în considerare orientările privind acest subiect aprobate de Grupul la nivel înalt privind egalitatea de gen şi diversitatea la 13 februarie 2008 şi aprobate de Birou la 19 mai 2008.
Regulamentul de procedură al Parlamentului European se publică periodic sub formă de broşură şi în
Jurnalul
Oficial al
Uniunii
Europene
.
Regulamentul poate fi obţinut la punctele de vânzare ale Oficiului pentru Publicaţii al Uniunii Europene.
Periodic, Parlamentul European aduce modificări regulamentului.
Versiunea în vigoare este disponibilă pe site-ul Parlamentului European (http://www.europarl.europa.eu).
Textele cu caractere cursive corespund unor interpretări (în sensul articolului 211) ale dispoziţiilor din prezentul regulament.”
