P6_TA(2007)0487
Activităţile Ombudsmanului European în 2006
A6-0301/2007
Rezoluţia Parlamentului European din 25 octombrie 2007 privind raportul anual referitor la activităţile Ombudsmanului European în 2006 ( 2007/2131(INI) )
Parlamentul European,
–
având în vedere raportul anual referitor la activităţile Ombudsmanului European în 2006,
–
având în vedere articolele 195, 230 şi 232 din Tratatul CE,
–
având în vedere articolul 43 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene,
–
având în vedere Decizia 94/262/CECO, CE, Euratom a Parlamentului European din 9 martie 1994 privind statutul şi condiţiile generale pentru exercitarea funcţiilor Ombudsmanului JO L 113, 4.5.1994, p.
15.
Decizie modificată prin Decizia 2002/262/CE, CECO, Euratom (JO L 92, 9.4.2002, p.
13).
,
–
având în vedere Rezoluţia sa din 6 septembrie 2001 privind modificarea articolului 3 din statutul Ombudsmanului JO C 72 E, 21.3.2002, p.
336.
,
–
având în vedere Acordul cadru de cooperare încheiat între Parlamentul European şi Ombudsman la 15 martie 2006, care a intrat în vigoare la 1 aprilie 2006,
–
având în vedere Comunicarea Comisiei din 5 octombrie 2005 privind posibilitatea de a adopta şi a transmite comunicări Ombudsmanului European şi de a autoriza funcţionarii să compară în faţa Ombudsmanului ( SEC(2005)1227 ),
–
având în vedere scrisoarea din 11 iulie 2006 a Ombudsmanului European adresată Parlamentului European privind procedura de revizuire a statutului,
–
având în vedere articolul 195 alineatul (2) a doua şi a treia teză din Regulamentul de procedură,
–
având în vedere raportul Comisiei pentru petiţii ( A6-0301/2007 ),
A.
întrucât raportul anual privind activitatea Ombudsmanului European în 2006 a fost prezentat oficial Preşedintelui Parlamentului European la 12 martie 2007 şi întrucât Ombudsmanul, dl Nikiforos Diamandouros, a prezentat propriul raport în faţa Comisiei pentru petiţii la 2 mai 2007, la Bruxelles;
B.
întrucât articolul 41 din Carta Drepturilor Fundamentale prevede că "orice persoană are dreptul de a beneficia, în ce priveşte problemele sale, de un tratament imparţial, echitabil şi într-un termen rezonabil din partea instituţiilor, organelor, oficiilor şi agenţiilor Uniunii.";
C.
întrucât, conform articolului 195 alineatul (1) din Tratatul CE şi articolului 43 din Carta Drepturilor Fundamentale, orice cetăţean al Uniunii, precum şi orice persoană fizică sau juridică care are reşedinţa sau sediul social într-un stat membru are dreptul de a sesiza Ombudsmanul European cu privire la cazurile de administrare defectuoasă în activitatea instituţiilor, organelor, oficiilor sau agenţiilor Uniunii, cu excepţia Curţii de Justiţie a Uniunii Europene şi a Tribunalului de primă instanţă în exercitarea funcţiei lor jurisdicţionale;
D.
întrucât, în condiţiile în care democraţia participativă este tot mai răspândită în Europa, iar cetăţenii sunt din ce în ce mai bine informaţi cu privire Uniunea Europeană, este esenţial, pe de o parte, ca aceştia să primească de la instituţiile şi organismele europene răspunsuri rapide şi concrete la cereri, plângeri şi petiţii şi, pe de altă parte, ca instituţiile şi organele să dispună de resursele financiare şi umane necesare pentru a răspunde acestei exigenţe;
E.
întrucât, deşi a trecut o legislatură de la adoptarea rezoluţiei din 6 septembrie 2001 prin care Parlamentul European a adoptat Codul european de bună conduită administrativă al Ombudsmanului European, iar legislatura următoare a ajuns la jumătate, celelalte instituţii importante ale Uniunii încă nu au dat curs invitaţiei cu caracter urgent de a-şi adapta practicile în conformitate cu dispoziţiile acestui cod;
F.
întrucât, chiar dacă în 2006 numărul plângerilor a fost la fel de ridicat ca şi în 2004, peste trei sferturi dintre acestea continuă să se situeze în afara domeniului de competenţă a Ombudsmanului, motivul principal fiind faptul că nu sunt îndreptate împotriva unei instituţii sau a unui organ comunitar;
G.
întrucât, în urma anchetelor finalizate până în prezent, a reieşit că în 95 de cazuri (adică 26% din cazurile examinate) nu a fost identificat niciun caz de administrare defectuoasă;
H.
întrucât activitatea Ombudsmanului trebuie să rămână distinctă de cea a Comisiei pentru petiţii şi, pentru a evita conflictul de competenţe, este necesar să existe o trimitere reciprocă cu caracter definitiv a dosarelor încheiate;
I.
întrucât în 2006 s-a înregistrat o scădere semnificativă a numărului cazurilor de administrare defectuoasă în care s-a ajuns la o soluţie amiabilă, în schimb a crescut simţitor numărul anchetelor finalizate cu un comentariu critic, şi s-a înregistrat un grad mai scăzut de acceptare a proiectelor de recomandare ale Ombudsmanului din partea instituţiilor europene;
J.
întrucât nici comentariile critice incluse în deciziile finale privind cazuri dovedite de administrare defectuoasă, nici recomandările sau eventualele rapoarte speciale ale Ombudsmanului nu au un caracter obligatoriu, deoarece misiunea sa nu vizează remedierea directă a cazurilor de administrare defectuoasă, ci stimularea mecanismelor de autocontrol ale instituţiilor şi organismelor Uniunii Europene;
K.
întrucât prezentarea unui raport special în faţa Parlamentului European rămâne ultima posibilitate de a interveni atunci când o instituţie refuză să respecte recomandările Ombudsmanului;
L.
întrucât, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Nisa, Parlamentul beneficiază de acelaşi drept ca şi statele membre, Consiliul şi Comisia de a sesiza Curtea de Justiţie a Comunităţilor Europene pe motive legate de lipsa de competenţă, încălcarea unor norme fundamentale de procedură, a Tratatului CE sau a oricărei norme de drept privind aplicarea acestuia sau pentru abuz de putere;
M.
întrucât, în 2006, în urma respingerii proiectului de recomandare de către Consiliu şi Comisie, Ombudsmanul s-a folosit într-un mod judicios de competenţele sale, prezentând Parlamentului European două rapoarte speciale Raportul special al Ombudsmanului European către Parlamentul European ca urmare a proiectului de recomandare către Consiliul Uniunii Europene privind plângerea 1487/2005/GG şi raportul special al Ombudsmanului European către Parlamentul European ca urmare a proiectului de recomandare către Comisia Europeană privind plângerea 289/2005/WP(GG).
;
N.
întrucât noua atitudine a Ombudsmanului faţă de Comisie, care constă în promovarea unei culturi a serviciului ca parte integrantă a practicilor bunei administrări şi ca modalitate indispensabilă de remediere a unui act sau comportament defectuos, trebuie pusă în practică sub toate aspectele, pe o bază consensuală;
O.
întrucât instituţiile şi organismele UE pot considera comentariile critice făcute de Ombudsman European cu privire la 41 de cazuri de administraţie defectuoasă, prezentate în raportul 2006 - observaţii critice, proiecte de recomandare şi rapoarte speciale - ca punct de plecare pentru a evita pe viitor erorile şi neregulile, adoptând şi implementând măsurile adecvate;
P.
întrucât cooperarea voluntară, instituită de Ombudsman în cadrul reţelei europene a omologilor săi, funcţionează de mai bine de zece ani ca un sistem flexibil de schimb de informaţii şi experienţă privind cele mai bune practici administrative, precum şi pentru a orienta autorii plângerilor către ombudsmani sau alte organisme similare care sunt mai în măsură să răspundă solicitărilor lor;
Q.
întrucât rolul de protector al cetăţenilor europeni a evoluat pe parcursul celor peste zece ani de activitate de la crearea instituţiei Ombudsmanului, datorită autonomiei sale şi controlului democratic exercitat de Parlamentul European în privinţa transparenţei funcţionării sale;
R.
întrucât Ombudsmanul s-a declarat dispus să facă uz de posibilitatea de a efectua o anchetă din proprie iniţiativă atunci când îi sunt înaintate plângeri de către cetăţeni ai unor ţări terţe, având reşedinţa în afara Uniunii Europene, al căror obiect intră în sfera sa de competenţă;
S.
întrucât, la 30 noiembrie 2006, Ombudsmanul şi Autoritatea Europeană pentru Protecţia Datelor au încheiat un memorandum în vederea unui acord privind cooperarea şi modalităţile de exercitare a atribuţiilor lor respective;
T.
întrucât unul dintre principiile fundamentale ale integrării europene este egalitatea democratică a tuturor cetăţenilor europeni, fără discriminare pe motive de naţionalitate sau limbă, şi întrucât există încă numeroase plângeri din partea cetăţenilor, a asociaţiilor sau a întreprinderilor care nu au obţinut informaţiile solicitate în propria lor limbă cu privire la procedurile comunitare de achiziţii publice sau de concurs;
U.
întrucât Ombudsmanul şi-a reiterat în iulie 2006 cererea de modificare a statutului, iar una dintre solicitările sale - cea privind modificarea articolului 3 din statut - a fost deja aprobată de către Parlamentul European, în baza rezoluţiei menţionate anterior din 6 septembrie 2001,
1.
aprobă raportul anual pentru 2006 prezentat de Ombudsmanul European şi apreciază modul în care acesta a fost elaborat, cuprinzând evaluarea sintetică a activităţilor desfăşurate împreună cu analiza tematică a deciziilor şi cu problemele care au apărut în diferitele etape ale procedurii; recomandă, cu toate acestea, Ombudsmanului, să realizeze unele modificări de natură tehnică, care să faciliteze lectura unora dintre capitolele raportului, inserând tabele pentru statistici şi rezumate ale părţii analitice;
2.
solicită să se aloce tuturor instituţiilor şi organismelor europene resursele necesare, financiare şi umane, pentru ca cetăţenii să primească întotdeauna răspunsuri rapide şi concrete cu privire la anchetele desfăşurate, la plângeri şi la petiţii;
3.
consideră că Ombudsmanul a continuat să-şi exercite competenţele într-un mod echilibrat şi dinamic, atât în ceea ce priveşte examinarea şi soluţionarea plângerilor, desfăşurarea şi finalizarea anchetelor, cât şi în ceea ce priveşte menţinerea unor relaţii constructive cu instituţiile şi organismele Uniunii Europene şi sensibilizarea cetăţenilor faţă de drepturile lor în relaţiile cu acestea;
4.
recomandă Ombudsmanului European eficienţă în continuarea propriilor demersuri şi în promovarea activităţilor sale, pentru a fi recunoscut de către cetăţeni ca un garant al bunei administrări în cadrul instituţiilor comunitare;
5.
subliniază că obiectivul esenţial al intervenţiei Ombudsmanului este să găsească o soluţie amiabilă între autorul plângerii şi instituţie şi să prevină eventualele acţiuni în instanţă;
6.
este de acord cu o interpretare largă a sintagmei "administrare defectuoasă în cadrul activităţii instituţiilor şi organismelor Comunităţii", care se referă nu numai la actele administrative contrare legii sau la cazurile de încălcare a unor norme sau principii juridice obligatorii, ci şi, de exemplu, la cazurile de lipsă de reacţie din partea administraţiei, de neglijenţă, lipsă de transparenţă sau de încălcare a altor principii ale bunei administrări;
7.
încurajează Ombudsmanul să promoveze în continuare o adevărată cultură a serviciului ca parte integrantă a bunelor practici administrative, pentru a asigura că administraţia publică a Uniunii Europene este gestionată în spiritul deschiderii şi dialogului cu cetăţeanul beneficiar al serviciilor, având disponibilitate pentru recunoaşterea erorilor, prezentarea de scuze şi căutarea unor soluţii satisfăcătoare pentru autorii plângerilor;
8.
consideră că nu este suficientă adoptarea unor coduri separate de bună conduită administrativă de către unele instituţii şi organisme comunitare, în primul rând Comisia şi Consiliul - (în cazul Comisiei, codul din 13 septembrie 2000 privind relaţiile personalului său cu publicul, iar în cazul Consiliului, codul din 25 iunie 2001 aplicabil personalului acestuia în relaţiile profesionale cu publicul);
9.
îşi reafirmă convingerea conform căreia "Codul european de bună conduită administrativă" propus de Ombudsmanul European şi aprobat de Parlamentul European la 6 septembrie 2001, se referă la personalul tuturor instituţiilor şi organelor comunitare şi este actualizat şi publicat în mod corespunzător pe site-ul internet al Ombudsmanului, ceea ce nu s-a realizat în privinţa celorlalte coduri;
10.
subliniază că aplicabilitatea
erga omnes
a codului a fost explicată de Ombudsman în scrisoarea sa din 11 martie 2002 adresată Preşedintelui Parlamentului, publicată pe site-ul internet al Ombudsmanului; consideră, în consecinţă, că niciun alt cod cu aplicabilitate mai restrânsă nu poate înlocui sau constitui temeiul unei derogări de la cel european;
11.
îndeamnă toate instituţiile să coopereze în mod constructiv cu Ombudsmanul în toate etapele procedurii, să accepte soluţiile amiabile, să dea curs observaţiilor critice şi să pună în aplicare proiectele de recomandare;
12.
încurajează Ombudsmanul să întocmească anual o listă a celor mai bune practici administrative, precum şi o listă a practicilor neconforme deciziilor sale, şi să prezinte un studiu privind rezultatul observaţiilor sale critice;
13.
solicită tuturor destinatarilor comentariilor critice să le respecte şi să ţină cont de acestea în orientarea activităţii lor ulterioare, astfel încât să evite incoerenţa dintre declaraţiile oficiale şi acţiunile administrative - sau absenţa acestora;
14.
reaminteşte tuturor instituţiilor şi organelor comunitare obligaţiile care le revin în conformitate cu Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei JO L 145, 31.5.2001, p.
43.
, care trebuie să fie aplicat efectiv, pentru a da credibilitate inclusiv propunerii de revizuire a acestuia, în prezent în curs de examinare, precum şi obligaţiile care le revin în conformitate cu Directiva 95/46/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecţia persoanelor fizice în ceea ce priveşte prelucrarea datelor cu caracter personal şi libera circulaţie a acestor date JO L 281, 23.11.1995, p.
31.
Direcivă modificată prin Regulamentul (CE) nr.
1882/2003 (JO L 284, 31.10.2003, p.1)
;
15.
reînnoieşte recomandarea adresată Comisiei de a utiliza corect puterea sa discreţionară de a deschide procedurile pentru încălcarea dreptului comunitar, în conformitate cu articolul 226 din Tratatul CE şi de a propune sancţiuni, în conformitate cu articolul 228 din Tratatul CE şi să facă tot posibilul pentru a evita întârzierile sau lipsa nejustificată de acţiune, care sunt incompatibile cu prerogativele Comisiei Europene în materie de supraveghere a aplicării legislaţiei comunitare;
16.
consideră că, dacă o instituţie refuză să accepte o recomandare inclusă într-un raport special al Ombudsmanului, cu toate că Parlamentul a aprobat-o, acesta se poate prevala de dreptul său de a sesiza Curtea de Justiţie cu privire la acţiunea sau lipsa de acţiune care a făcut obiectul recomandării Ombudsmanului;
17.
îndeamnă toate instituţiile şi organismele comunitare, precum şi reprezentanţele permanente ale statelor membre, să coopereze în materie de transparenţă şi de respectare a normelor de bună administrare exemplificate în acest raport, fără să-şi transfere responsabilităţile către centrele de putere precum Preşedinţia Consiliului sau Consiliul de administraţie al Şcolilor Europene, asupra cărora ar fi dificil pentru Ombudsman să îşi exercite controlul;
18.
invită Oficiul European pentru Selecţia Personalului să respecte efectiv şi integral normele şi practicile consolidate de deschidere şi transparenţă în privinţa procedurilor de concurs, mai ales referitor la accesul candidaţilor la informaţiile care îi privesc legate de lucrările corectate, îl invită să pună capăt discriminărilor lingvistice şi să nu-şi decline răspunderea invocând deciziile comisiei de examinare;
19.
salută cu entuziasm faptul că Ombudsmanul European şi-a manifestat intenţia de a se ocupa de operaţiunile de acordare a creditelor de către Banca Europeană de Investiţii (BEI) în afara UE, în temeiul prerogativei sale de a efectua anchete din proprie iniţiativă şi consideră că Ombudsmanul ar trebui să evalueze şi să garanteze capacitatea internă de a soluţiona plângerile în cauză;
20.
invită Ombudsmanul să examineze posibilitatea încheierii unui memorandum de înţelegere cu BEI referitor la modalităţile de cooperare între instituţii în materie de exercitare a competenţei Ombudsmanului de a efectua anchete în urma plângerilor privind cazurile de administrare defectuoasă în cadrul activităţii BEI şi consideră că BEI ar fi cea mai în măsură să informeze activ cetăţenii interesaţi de proiectele pe care le finanţează cu privire la posibilitatea lor de a adresa plângeri Ombudsmanului, chiar dacă sunt resortisanţi ai unor ţări terţe cu reşedinţa în afara UE;
21.
salută faptul că Ombudsmanul poate efectua anchete cu privire la funcţionarea organismelor care acţionează în cadrul celui de-al treilea pilier UE;
22.
ia notă de faptul că Ombudsmanul a prezentat cele două rapoarte speciale menţionate anterior, dintre care unul şi-a atins deja scopul, iar celălalt urmează a fi examinat de către Parlament; susţine, în acest sens, concluziile Ombudsmanului referitoare la Consiliu privind necesitatea de a aplica norme coerente legate de regimul lingvistic utilizat de Preşedinţia Consiliului şi de a clarifica statutul Preşedinţiei în calitatea sa de parte a Consiliului ca instituţie;
23.
ar fi în favoarea unei accelerări a procedurilor parlamentare interne, pentru a garanta în viitor o examinare mai rapidă a raportului anual al Ombudsmanului de către Comisia pentru petiţii;
24.
îndeamnă Ombudsmanul să prezinte Parlamentului cererile pe care le consideră adecvate pentru îmbunătăţirea schimbului de informaţii între serviciile respective şi intensificarea cooperării, în cadrul stabilit prin articolul 1 al Acordului-cadru privind cooperarea din 15 martie 2006, acordând o atenţie specială sectoarelor comunicaţiilor, tehnologiei informaţiei şi traducerii;
25.
salută menţinerea unor relaţii constructive între Ombudsman şi Comisia pentru petiţii, atât în ceea ce priveşte participarea acestuia la şedinţele comisiei, cât şi respectarea reciprocă a competenţelor şi prerogativelor; în consecinţă, invită Ombudsmanul să prezinte Comisiei pentru petiţii poziţia sa privind anchetele mai importante, iniţiate de acesta, pentru a putea obţine o sinergie utilă;
26.
confirmă avizul favorabil, exprimat deja în 2001, privind cererea de modificare a statutului Ombudsmanului în ceea ce priveşte accesul la documente şi audierea martorilor şi este de acord cu principiul conform căruia adaptările ulterioare solicitate vor servi la clarificarea competenţelor Ombudsmanului, având în vedere exigenţele crescânde asupra acestuia în exercitarea mandatului său şi faptul că, în practică, principalele instituţii europene au acceptat deja cea mai mare parte dintre acestea;
27.
subliniază faptul că aceste modificări nu ar trebui să aducă atingere originii şi naturii rolului Ombudsmanului de garant al intereselor cetăţenilor în raporturile lor cu administraţia publică a Uniunii Europene;
28.
recunoaşte utilitatea reţelei europene a ombudsmanilor, în conformitate cu principiul subsidiarităţii, în garantarea reparaţiilor extrajudiciare;
29.
încurajează, în contextul reţelei europene a ombudsmanilor, consultarea reciprocă între Ombudsman şi Comisia pentru petiţii în vederea soluţionării unor chestiuni care au făcut deja obiectul unor petiţii;
30.
salută implicarea tot mai pregnantă a mass-media în difuzarea informaţiilor privind activităţile Ombudsmanului şi este încântat de strategia de comunicare a Ombudsmanului, realizată prin diferite mijloace de informare a cetăţenilor şi de sensibilizare a publicului, contribuind astfel la stabilirea unei multitudini de forme de dialog care să apropie cetăţenii de instituţiile şi organismele Uniunii Europene şi care, pe termen mediu, ar trebui să conducă la o cunoaştere mai aprofundată a drepturilor cetăţenilor şi a competenţelor comunitare, precum şi la o înţelegere mai bună a domeniului de competenţă al Ombudsmanului;
31.
încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Comisiei, Ombudsmanului European, guvernelor şi parlamentelor statelor membre, precum şi ombudsmanilor lor sau organelor competente similare.
