3.2.2010 B7-0084/2009 PROPUNERE DE REZOLUŢIE depusă pe baza declarației Înaltei Reprezentante a Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate
în conformitate cu articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul de procedură
referitoare la situația din Iran
Marietje Schaake
,
Annemie Neyts-Uyttebroeck
,
Johannes Cornelis van Baalen
,
Frédérique Ries
,
Louis Michel
,
Marielle De Sarnez
în numele Grupului ALDE
PE432.937v01-00 B7‑0084/2009 Rezoluția Parlamentului European referitoare la situația din Iran
Parlamentul European ,
– având în vedere rezoluțiile sale anterioare privind Iranul,
– având în vedere Raportul Secretarului General al ONU din 23 septembrie 2009 cu privire la situația drepturilor omului în Republica Islamică Iran,
– având în vedere declarația Președinției din 26 octombrie 2009 privind situația drepturilor omului ca urmare a alegerilor prezidențiale din Iran,
– având în vedere declarația Președinției din 28 decembrie 2010 referitoare la recentele demonstrații din Iran,
– având în vedere declarația Înaltei Reprezentante din 12 ianuarie 2010 cu privire la procesul a șapte lideri ai Baha'i în Iran,
– având în vedere declarația Președintelui Parlamentului European din 9 octombrie 2009, care reiterează angajamentul Parlamentului în ceea ce privește abolirea în întreaga lume a pedepsei cu moartea și denunță în special pedeapsa capitală pentru infracțiunile săvârșite de tineri,
– având în vedere Declarația Consiliului European din 10-11 decembrie 2009 referitoare la Iran,
– având în vedere Rezoluțiile Consiliului de Securitate al ONU nr.
1737, 1747, 1803 și 1835 privind programul nuclear iranian,
– având în vedere Convenția internațională asupra drepturilor civile și politice (CIDCP), Convenția internațională asupra drepturilor economice, sociale și culturale (CIDESC), Convenția asupra eliminării tuturor formelor de discriminare rasială și Convenția asupra drepturilor copilului, la care Iranul este parte,
– având în vedere statutul Agenției Internaționale pentru Energie Atomică (AIEA) și Tratatul de neproliferare nucleară, la care Iranul este parte,
– având în vedere articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură,
A. întrucât, în circumstanțe obișnuite, Republica Islamică Iran are dreptul inalienabil de a dezvolta și de a utiliza energia nucleară în scopuri pașnice, asemenea oricărui alt stat care este parte la Tratatul de neproliferare; întrucât Iranul își continuă însă activitățile nucleare clandestine, în special activitățile de îmbogățire, în ciuda mai multor rezoluții ale CSONU;
B. întrucât Republica Islamică Iran a refuzat sistematic să coopereze în mod efectiv cu Agenția Internațională pentru Energie Atomică (AIEA), acest refuz dând naștere unor suspiciuni, care încă mai persistă, în legătură cu natura exclusiv pașnică a programului său nuclear;
C. întrucât Iranul a făcut obiectul a trei runde de sancțiuni economice și diplomatice impuse de către ONU ca răspuns la programul nuclear desfășurat de Iran și la respingerea de către acesta a solicitării Consiliului de Securitate de a suspenda toate activitățile de îmbogățire și reprelucrare, fără ca aceste sancțiuni să ducă la o schimbare în atitudinea Iranului;
D. întrucât în septembrie 2009 a fost descoperit un nou amplasament nuclear în apropiere de Qom; întrucât dezvoltarea de către Iran a acestui amplasament a fost condamnată pe scară largă și subminează încă o dată credibilitatea regimului, Secretarul General al ONU, Ban Ki-moon, afirmând că aceasta a reprezentat o încălcare a rezoluțiilor Consiliului de Securitate al ONU din cauza publicării întârziate a informațiilor, acuzație respinsă de partea iraniană;
E. întrucât în octombrie 2009 Iranul a fost de acord să permită inspectorilor Agenției Internaționale pentru Energie Atomică (AIEA) să viziteze noua uzină de la Qom înainte de sfârșitul lunii octombrie;întrucât în cadrul unor noi negocieri, Javier Solana a îndemnat partea iraniană să sprijine abordarea „freeze-for-freeze”, conform căreia Iranul ar urma să își suspende activitățile nucleare, inclusiv instalarea de noi centrifuge, iar statele E3 + 3 nu ar adopta noi măsuri ale Consiliului de Securitate;
F. întrucât vizita inspectorilor AIEA în Iran a început la 25 octombrie 2009; întrucât la 27 noiembrie guvernatorii AIEA au adoptat o nouă rezoluție în care criticau Republica Islamică Iran pentru sfidarea în continuare a cerințelor și obligațiilor prevăzute în rezoluțiile pertinente ale Consiliului Guvernatorilor AIEA și ale Consiliului de Securitate al ONU și pentru că această țară nu a informat în timp util funcționarii ONU responsabili de activitățile nucleare în legătură cu construirea celui de-al doilea centru de îmbogățire a uraniului (în afara Teheranului);
G. întrucât în ianuarie 2010 Iranul a informat AIEA că a respins unele părți dintr-un proiect de acord din octombrie 2009 privind uraniul îmbogățit, conform căruia Iranul ar urma să transfere 70% din uraniul slab îmbogățit în străinătate, în vederea convertirii în bare de combustibil speciale destinate unui reactor de cercetări medicale; întrucât AIEA a precizat însă că propunerea din octombrie 2009 este încă de actualitate;
H. întrucât Iranul nu a respectat termenul din ianuarie 2010 pentru a da curs solicitărilor de a acorda acces în centralele nucleare inspectorilor Agenției Internaționale pentru Energie Atomică;
Drepturile omului
I. întrucât situația generală a drepturilor omului din Iran a continuat să se deterioreze rapid, mai ales după alegerile prezidențiale din iunie 2009;
J. întrucât o măsurile de represiune ale guvernului în timpul protestelor pașnice care au avut loc în urma alegerilor prezidențiale din 12 iunie 2009 s-au soldat cu cel puțin 30 de morți (cifra furnizată de opoziție fiind de peste 70) și 4 000 de arestări; întrucât printre persoanele arestate s-au numărat critici ai guvernului, activiști pentru drepturile omului, juriști și jurnaliști; întrucât alte 200 de persoane au fost arestate în timpul protestelor din Ziua Națională a Studenților din 7 decembrie; întrucât aceste cifre cresc de la o zi la alta;
K. întrucât cinci activiști din cadrul opoziției au fost condamnați la moarte și alte 80 de persoane au fost condamnate la pedepse cu închisoarea de până la 15 ani în cadrul unor procese ad hoc și simulacru organizate în urma protestelor populare; întrucât, conform relatărilor, sunt în curs de desfășurare procese colective ale unui număr de 140 de susținători ai opoziției, inclusiv ale unor proeminenți reformatori și activiști acuzați de delicte variind de la revoltă până la spionaj și tentativă de răsturnare a conducătorilor iranieni, precum și transmiterea de materiale video despre confruntările dintre protestatari și forțele de poliție iraniene rețelelor din străinătate;
L. întrucât în cadrul comemorărilor organizate cu ocazia sărbătorii de Ashura din decembrie, demonstrațiile opoziției au rezultat în confruntări violente cu forțele de securitate, în timpul cărora au fost cel puțin opt persoane, printre care și Ali Mousavi, nepotul liderului opoziției, Mir Hossein Mousavi; peste 180 de persoane, printre care jurnaliști, activiști ai opoziției și membri ai comunității Baha'i, urmând ca 16 persoane să fie judecate în curând;
M. întrucât încălcarea drepturilor fundamentale ale omului, materializată prin torturarea și maltratarea prizonierilor, privarea de somn, detenția în izolare, detenția clandestină, aplicarea unor tratamente crude, inumane și degradante, abuzurile fizice, inclusiv violența sexuală, precum și impunitatea funcționarilor, rămâne un fenomen larg răspândit;
N. întrucât Iranul este țara cu cele mai multe execuții după China, numărul acestora crescând de patru ori de la venirea la putere a președintelui Mahmoud Ahmedinejad în 2005, în anul 2007 fiind executate 317 persoane, iar în 2008, cel puțin 282; întrucât nicio țară din lume nu execută mai mulți delincvenți minori decât Iranul și întrucât, conform rapoartelor avocaților care pledează pentru apărarea drepturilor omului, în Iran există cel puțin 140 de „delincvenți” minori care își așteaptă pedeapsa cu moartea;
O. întrucât reprimarea fizică, economică, politică, juridică și socială violentă a oponenților politici, a activiștilor pentru drepturile omului, a jurnaliștilor, a autorilor de bloguri, a profesorilor, a intelectualilor, a cadrelor universitare, a homosexualilor, a femeilor, a studenților, a sindicaliștilor, precum și a persoanelor aparținând minorităților religioase, etnice, lingvistice s-a intensificat și continuă să se intensifice,
P. întrucât respectarea libertății religioase continuă să se deterioreze în această țară; întrucât, în decembrie 2009, cel puțin opt membri ai Bisericii Iranului din Rasht și Shiraz au fost arestați și deținuți într-un loc secret, pe motive care sună cunoscut: evanghelizare și apostazie, adică o amenințare la securitatea iraniană; întrucât la 9 septembrie 2008, Parlamentul iranian a aprobat o lege privind apostazia, prin care convertirea islamicilor la altă religie se pedepsește cu moartea;
Q. întrucât numărul restricțiilor legate de libertatea presei și de exprimare este în continuă creștere, așa cum o demonstrează numărul de jurnaliști și autori de blog arestați în urma alegerilor, blocarea sistematică a mijloacelor mass-media de pe internet și a surselor de informare, perturbarea transmisiilor prin satelit și confiscarea pașapoartelor mai multor jurnaliști proeminenți din Iran;
R. întrucât autori de blog Mehrdad Rahimi și Kouhyar Goudarzi au fost acuzați de purtarea unui „război împotriva lui Dumnezeu”, asemenea celor doi bărbați care au fost executați la 28 ianuarie în Teheran sub acuzarea de „Mohareb” (a fi dușmani ai lui Dumnezeu);
S. întrucât autoritățile iraniene le-au interzis iranienilor orice contact cu peste 60 de organizații internaționale, inclusiv grupuri de reflecție, universități, organizații pentru drepturile omului și organe de presă, organizații etichetate drept „agenți ai unui război prin mijloace nemilitare”;
T. întrucât unor studenți care în condiții normale ar fi fost eligibili nu li s-a permis să se înregistreze în cadrul unor programe de studii academice ca urmare a activității lor politice;
U. întrucât la 12 ianuarie 2010 procesul împotriva a șapte lideri ai comunității Baha'i au început pe fondul absenței dreptului la o procedură normală și a drepturilor juridice fundamentale: cele șapte persoane, Fariba Kamalabadi, Jamaloddin Khanjani, Afif Naeimi, Saeid Rezaie, Mahvash Sabet, Behrouz Tavakkoli și Vahid Tizfahm, au așteptat procesul timp de aproape doi ani și au petrecut mai mult de un an în închisoare fără a fi puse sub acuzare și fără a avea dreptul la un avocat;
V. întrucât accesul observatorilor externi în sala de judecată nu este permis în cadrul procesului intentat celor șapte lideri Baha'i și întrucât până și reprezentanții legali ai inculpaților au fost nevoiți să insiste pentru a li se permite accesul; întrucât acești juriști au avut un acces necorespunzător și insuficient la clienții lor în cele 20 de luni de arest preventiv care au precedat procesul;
W. întrucât Garda Revoluționară, serviciul secret al acesteia și miliția Basij au un rol tot mai activ în reprimarea civililor iranieni și în arestarea apărătorilor drepturilor omului, existând pericolul ca acestea să ia legea în propriile mâini;
X. întrucât Garda Revoluționară are interese economice tot mai mari, a căror anvergură nu este cunoscută din cauza lipsei de transparență și a inexistenței unor cifre fiabile;
Y. întrucât la 28 ianuarie 2010, Mohammad Reza Ali-Zamani și Arash Rahmanipour a fost executați, sentințele lor fiind primele sentințe capitale executate a căror legătură cu mișcările de protest a fost stabilită de surse oficiale, în ciuda faptului că cel puțin unul dintre aceștia, dacă nu chiar amândoi, fusese deja arestat la data alegerilor, și întrucât cel puțin, potrivit relatărilor, nouă persoane au fost condamnate la moarte pentru presupusele legături cu Mișcarea Verde;
Relațiile UE-Iran
Z. întrucât consulul Iranului la Oslo, Mohammed-Reza Heydari, și-a anunțat public demisia și a condamnat încălcarea drepturilor omului și regimul, devenind astfel primul diplomat iranian care a făcut acest lucru;
AA. întrucât, în prezent, cooperarea dintre UE și Iran este foarte scăzută și a fost semnificativ afectată de preocupările continue ale UE și ale comunității internaționale legate de programul nuclear al Iranului;
AB. întrucât Comisia Europeană nu are o delegație în Republica Islamică Iran, dar se află totuși într-o strânsă cooperare cu ambasadele din Teheran ale statelor membre;
AC. întrucât Comisia continuă să desfășoare activități în sprijinul societății civile din Iran;
AD. întrucât studenții iranieni beneficiază de pe urma programului Erasmus Mundus, care permite în fiecare an unui număr de 30-50 de studenți din învățământul universitar și postuniversitar să își desfășoare studiile în Europa;
AE. întrucât mai multe persoane europene de origine iraniană au fost amenințate și intimidate de reprezentanți ai regimului iranian din țări europene după ce au participat la demonstrații pașnice împotriva guvernului;
AF. întrucât unele companii europene furnizează diferite tehnologicii care au permis cenzurarea protestelor din Teheran și din alte orașe iraniene;
AG. întrucât doi diplomați din Regatul Unit, doi diplomați germani și mai mulți angajați iranieni ai ambasadei Regatului Unit au fost arestați pentru presupusul rol în cadrul protestelor din Iran din perioada sărbătorii de Ashura în decembrie 2009,
Problema nucleară
1. reafirmă că riscurile de proliferare pe care le prezintă programul nuclear iranian rămân în continuare un motiv major de îngrijorare pentru UE și comunitatea internațională, după cum rezultă în mod clar din rezoluțiile 1737, 1747, 1803 și 1835 ale Consiliului de Securitate al ONU; regretă, prin urmare, că Iranul nu și-a îndeplinit încă obligațiile internaționale de suspendare a oricăror activități legate de îmbogățire și reprocesare;
2. își exprimă sprijinul față de eforturile UE de a găsi o soluție pe termen lung, negociată cu Iranul, în ceea ce privește problema nucleară iraniană și subliniază rolul esențial pe care îl joacă AIEA;
3. consideră că riscurile asociate cu programul nuclear iranian reprezintă o amenințare serioasă pentru stabilitatea în regiune, în general, și, în particular, pentru Statul Israel;
4. subliniază că din 2004 Uniunea Europeană depune eforturi pentru a ajunge la o soluție diplomatică în ceea ce privește programul nuclear al Iranului, de exemplu prin intermediul dialogului global;
5. își exprimă profunda îngrijorare cu privire la faptul că Iranul nu a luat niciun fel de măsuri până în prezent pentru a recâștiga încrederea comunității internaționale în ceea ce privește natura exclusiv pașnică a programului său nuclear, acțiunile sale având chiar rezultatul opus;
6. îndeamnă Iranul să își respecte pe deplin și fără întârziere obligațiile care decurg din rezoluțiile pertinente ale Consiliului de Securitate al ONU și ale AIEA, în special să îndeplinească cerințele stabilite în Rezoluția Consiliului Guvernatorilor AIEA din 27 noiembrie 2009;
7. regretă faptul că Iranul nu a ajuns la un acord cu AIEA cu privire la un plan de aprovizionare cu combustibil nuclear pentru reactorul de cercetare de la Teheran, care ar contribui la consolidarea încrederii, satisfăcând totodată nevoia Iranului de radioizotopi medicali; constată cu profundă îngrijorare că Iranul nu a dat curs ofertelor repetate din partea Chinei, Franței, Germaniei, Rusiei, Regatului Unit, Statelor Unite și a Înaltului Reprezentant al UE, Javier Solana, de a continua dezbaterile privind programul său nuclear și alte aspecte de interes reciproc; își menține, cu toate acestea, angajamentul de a urmări o soluție diplomatică în ceea ce privește programul nuclear al Iranului;
Drepturile omului
8. își exprimă gravele îndoieli cu privire la exactitatea rezultatelor electorale care au condus la investirea Președintelui Ahmedinejad cu un al doilea mandat, în ciuda indiciilor serioase care semnalează o fraudă electorală pe scară largă, și consideră că credibilitatea președintelui iranian este grav subminată;
9. omagiază curajul tuturor bărbaților și femeilor iraniene care își apără libertățile fundamentale și principiile democratice și își exprimă dorința de a trăi într-o societate lipsită de represiune și intimidări; omagiază în special femeile iraniene, care au avut un rol crucial în cursul demonstrațiilor postelectorale din iunie;
10. condamnă ferm folosirea pe scară largă și excesivă a forței, arestările arbitrare și presupusele cazuri de tortură din cursul reprimării protestelor legate de disputatele alegeri prezidențiale iraniene; cere guvernului iranian să respecte drepturile civile și politice fundamentale, în special libertatea de exprimare, și să elibereze necondiționat toți demonstranții pașnici, precum și pe cei arestați în contextul mai larg al recentelor revolte, indiferent dacă aceștia sunt studenți, cadre universitare, militanți, jurnaliști sau activiști ai drepturilor omului;
11. condamnă ferm procesele colective împotriva persoanelor implicate în demonstrațiile populare postelectorale și este de opinie că aceste procese încalcă atât standardele internaționale ale unui proces echitabil, cât și dispozițiile legale naționale; își exprimă gravele îndoieli din cauza rapoartelor privind accesul necorespunzător al deținuților la informații și la un avocat independent;
12. condamnă ferm încălcarea continuă și pe scară largă a drepturilor fundamentale ale omului de către regimul iranian;
13. îndeamnă autoritățile iraniene să elimine, în drept și în practică, toate formele de tortură și alte tratamente sau pedepse crude, inumane sau degradante, să respecte dreptul la un proces corect și să pună capăt impunității pentru încălcarea drepturilor omului;
14. condamnă definirea legală a apostaziei drept o infracțiune pasibilă de pedeapsa cu moartea;
15. invită autoritățile iraniene să desfășoare anchete aprofundate privind cazurile relatate de abuz, maltratări și tortură în închisori și centre de detenție și să tragă la răspundere persoanele vinovate;
16. este profund îngrijorat de procesul împotriva celor șapte lideri Baha'i, care a început la 12 ianuarie, și în special de faptul că acuzațiile aduse par a fi întemeiate pe apartenența acestora la o religie minoritară; solicită ca procesul să se desfășoare într-o manieră echitabilă, justă și deschisă, cu respectarea tuturor standardelor din CIDCP, ratificată de Iran, și să se permită prezența observatorilor independenți în cadrul procesului; solicită încetarea persecutării comunității Baha'i și a altor comunități religioase, precum și respectarea libertății de religie individuale;
17. își reiterează apelul la autoritățile iraniene de a se conforma obligației ca guvernul să respecte minoritățile religioase și să-i elibereze de îndată pe acei membri ai comunității Baha'i care sunt deținuți pentru presupusa participare la protestele antiguvernamentale;
18. condamnă ferm condamnările la moarte și execuțiile din Iran și este îngrijorat mai ales în privința condamnărilor pronunțate pentru infracțiuni politice și împotriva minorilor; își reiterează invitația adresată autorităților iraniene de a respecta normele juridice în materie de protecție a minorilor recunoscute pe plan internațional, cum sunt CIDCP și Convenția internațională privind drepturile copilului;
19. își reiterează solicitarea adresată autorităților iraniene de a aboli integral pedeapsa cu moartea și de a impune, între timp, un moratoriu asupra execuțiilor, în conformitate cu apelurile insistente exprimate în Rezoluțiile 62/149 și 63/168 ale Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite;
20. deplânge restrângerea sistematică a libertății de informare prin blocarea site-urilor de internet, utilizarea unor aplicații de spionaj și filtrarea în vederea identificării utilizatorilor de internet, crearea de site-uri de internet de tip „oglindă”, interzicerea relatărilor referitoare la demonstrațiile neautorizate și impunerea unor noi restricții care îi obligă pe jurnaliști să obțină o permisiune prealabilă înaintea oricărei relatări;
21. se declară profund îngrijorat din cauza perturbării și interferențelor cu semnalele transmise de televiziunea internațională de limbă farsi în Iran, cum ar fi cele transmise de BBC;
22. este profund îngrijorat de expulzarea jurnaliștilor străini din Iran;
Relațiile UE-Iran
23. invită statele membre și Comisia să sprijine activ toate inițiativele iraniene menite să îmbunătățească pluralismul mediatic;
24. salută inițiativa Uniunii Europene de a oferi servicii de televiziune în limba farsi în cadrul inițiativei de îmbunătățire a dialogului cu poporul iranian;
25. invită statele membre să refuze accesul de transmisie posturilor de televiziune iraniene atâta timp cât acest acces nu este reciproc;
26. invită Comisia să instituie o delegație în Iran pentru a promova și consolida dialogul cu autoritățile și societatea civilă și pentru a intensifica contactele, în special în ceea ce privește ajutorul acordat refugiaților și lupta împotriva traficului de droguri;
27. își exprimă surprinderea și regretul în privința anulării în ultimul moment de către autoritățile iraniene a vizitei delegației UE în Teheran;
28. consideră că ar trebui lansată o dezbatere serioasă la nivelul UE legată de posibilitatea introducerii de așa-numite sancțiuni „inteligente” suplimentare și extinderea listei actuale a persoanelor și organizațiilor care fac obiectul unei interdicții de călătorie impuse de UE și ale căror active au fost înghețate pentru a include acei membri ai forțelor de securitate care sunt responsabili de reprimarea și îngrădirea libertății în țară și acele persoane care sunt responsabile de încălcarea angajamentelor asumate de Iran la nivel internațional în domeniul nuclear, fără ca aceste măsuri să ducă la degradarea condițiilor de trai ale populației civile sau să aibă un efect negativ asupra poporului iranian în ansamblul său;
29. consideră că dezbaterile cu privire la potențiala calitate a Iranului de membru al OMC pot fi utilizate pentru a obține respectarea drepturilor omului și a standardelor internaționale în domeniul nuclear;
30. solicită să se investigheze și să se aducă în fața justiției, în conformitate cu standardele internaționale, funcționarii guvernamentali și membrii forțelor de securitate responsabili de uciderea, abuzurile, tortura și violurile la care au fost supuși demonstranții și deținuții;
31. invită companiile europene să nu furnizeze guvernului iranian tehnologii care pot fi utilizate pentru îngrădirea libertății de exprimare și pot pune în pericol viețile persoanelor, în special prin controlarea comunicărilor online în vederea monitorizării conținutului și a identificării sursei e-mailurilor;
32. invită statele membre să expulzeze diplomații iranieni implicați în amenințarea europenilor de origine iraniană pe teritoriul european;
33. solicită eliberarea celor doi diplomați germani, precum și a oricăror alți angajați ai ambasadelor europene din Iran;
34. sprijină abordarea dublă în ceea ce privește programul nuclear al Iranului; îndeamnă Iranul încă o dată să respecte deplin și fără întârziere obligațiile sale care decurg din rezoluțiile pertinente ale Consiliului de Securitate al ONU și ale AIEA;
35. invită Consiliul să fie pregătit să se angajeze în dezbateri cu Iranul pentru a ajunge la o soluție negociată în ceea ce privește chestiunea nucleară, precum și aspectele de securitate regională și respectarea drepturilor omului;
36. solicită o evaluare a programului dialogului global dintre Iran și UE, cu scopul de a folosi bunele practici din cadrul acestui dialog pentru a concepe viitoare dialoguri pe tema problemei nucleare și a drepturilor omului;
37. solicită o cooperare activă cu Turcia în cadrul abordării europene față de Iran;
38. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Înaltei Reprezentante a Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, guvernelor și parlamentelor statelor membre, Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite, Comisiei ONU pentru Drepturile Omului, precum și guvernului și parlamentului Republicii Islamice Iran.
