P6_TA(2007)0576
Comerţ şi schimbări climatice
A6-0409/2007
Rezoluţia Parlamentului European din 29 noiembrie 2007 privind comerţul şi schimbările climatice ( 2007/2003(INI) )
Parlamentul European,
–
având în vedere rapoartele celor trei grupuri de lucru ale Comisiei interguvernamentale pentru schimbările climatice (IPCC) intitulate "Bazele ştiinţelor fizice", "Impact, adaptare şi vulnerabilitate" şi "Atenuarea schimbărilor climatice", publicate în 2007,
–
având în vedere rezoluţia sa din 23 mai 2007 privind Ajutorul pentru comerţ acordat de UE
Texte adoptate
, P6_TA(2007)0203 .
,
–
având în vedere concluziile preşedinţiei Consiliului European din 8 şi 9 martie 2007,
–
având în vedere comunicarea Comisiei, privind limitarea schimbărilor climatice globale la 2 grade Celsius - Calea de urmat pentru 2020 şi după această dată ( COM(2007)0002 ),
–
având în vedere propunerea Comisiei de directivă a Parlamentului European şi a Consiliului de modificare a Directivei 2003/87/CE pentru a include activităţile de transport aerian în sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunităţii ( COM(2006)0818 ),
–
având în vedere Raportul Stern privind aspectele economice ale schimbărilor climatice, prezentat la 30 octombrie 2006,
–
având în vedere masa rotundă a OCDE din 11-12 septembrie 2007, intitulată "Biocombustibilii: este remediul mai rău decât boala?",
–
având în vedere prezentările lui Bert Metz, copreşedinte al Grupului de lucru III al IPCC şi ale altor experţi desemnaţi de Parlament, realizate în cursul audierii din 27 iunie 2007 privind comerţul şi schimbările climatice,
–
având în vedere rezoluţia sa din 25 octombrie 2006 referitoare la raportul anual al Comisiei către Parlamentul European cu privire la măsurile antidumping, antisubvenţii şi de protecţie adoptate de ţări terţe împotriva Comunităţii (2004) JO C 313E, 20.12.2006, p.
276.
,
–
având în vedere rezoluţiile sale pe tema schimburilor comerciale bilaterale şi a relaţiilor în materie de investiţii, îndeosebi cea din 13 octombrie 2005 privind perspectivele relaţiilor comerciale între UE şi China JO C 233 E, 28.9.2006, p.
103.
şi cea din 28 septembrie 2006 privind relaţiile economice şi comerciale între UE şi India JO C 306 E, 15.12.2006, p.
400.
,
–
având în vedere rezoluţia sa din 4 iulie 2006 privind reducerea impactului activităţilor aeriene asupra schimbărilor climatice JO C 303 E, 13.12.2006, p.
119.
,
–
având în vedere rezoluţia sa din 16 noiembrie 2005 intitulată "Câştigarea luptei împotriva schimbărilor climatice planetare" JO C 280 E, 18.11.2006, p.
120.
,
–
având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,
–
având în vedere raportul Comisiei pentru comerţ internaţional şi avizul Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară şi al Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie ( A6-0409/2007 ),
A.
întrucât impactul economic şi ecologic al schimbărilor climatice ia proporţii îngrijorătoare iar UE, care şi-a asumat deja rolul de lider politic în acest domeniu, ar trebui să-şi intensifice eforturile;
B.
întrucât se estimează că o reducere a emisiilor mondiale, până cel mai curând în 2015, cu o cotă estimată între 25% şi 40% până în 2020 în ţările industrializate, nu ar garanta atingerea obiectivului de limitare a creşterilor de temperatură la 2°C în raport cu nivelul perioadei pre-industriale;
C.
întrucât limitarea încălzirii globale la 2˚C s-ar solda cu reducerea, dar nu şi cu eliminarea, consecinţelor dramatice pentru agricultură, a riscurilor climatice, migraţiei şi biodiversităţii;
D.
întrucât, în ultimele decenii, comerţul mondial a crescut într-un ritm de două ori mai mare decât cel al producţiei economice mondiale;
E.
întrucât, chiar dacă volumul transporturilor maritime este de patruzeci de ori mai mare decât cel al transporturilor aeriene (în tone per km), acesta nu produce decât o cantitate dublă de emisii de gaze cu efect de seră (GES) în raport cu cel din urmă, în condiţiile în care camioanele produc o cantitate de patru ori mai mare de emisii de GES în raport cu trenurile pe tonă/km;
F.
întrucât libertatea de a alege în ceea ce priveşte mijloacele de transport utilizate este esenţială pentru comerţul mondial;
G.
întrucât trebuie elaborate de urgenţă cadre comerciale, de producţie şi de consum, care să ducă la o atenuare a schimbărilor climatice şi a impactului economic al acestora şi la o creştere la maxim a bunăstării totale;
H.
întrucât eficienţa energetică, gestionarea durabilă a traficului şi reducerea distanţelor dintre producători şi dintre producători şi consumatori trebuie să fie incluse în orice politică comercială a UE cu incidenţă asupra chestiunii schimbărilor climatice;
I.
întrucât promovarea dezvoltării durabile ar trebui să constituie, în continuare, principalul obiectiv al politicii comerciale a UE, inclusiv prin efortul de a se garanta că se accelerează astfel trecerea la o economie cu emisii scăzute de carbon şi foarte eficientă din punct de vedere energetic;
J.
întrucât consumatorii ar trebui să fie informaţi în mod optim în legătură cu efectele achiziţiilor lor din punctul de vedere al emisiilor de GES;
K.
întrucât preţurile la consumatori trebuie să încorporeze costul bunurilor publice globale, cum ar fi un climat stabil;
L.
întrucât Conferinţa ONU pe tema schimbărilor climatice (COP 13) care va avea loc în Bali în decembrie 2007 ar trebui să deschidă negocierile în vederea unui acord mondial şi general post-Kyoto(de la 1 ianuarie 2013), care să includă o serie de obiective obligatorii în materie de emisii de GES;
M.
întrucât obiectivul pe termen lung ar trebui să constea în garantarea, până în 2050, a convergenţei internaţionale a nivelurilor emisiilor de GES pe cap de locuitor;
N.
întrucât ţările care au ratificat Protocolul de la Kyoto nu au adus prejudicii competitivităţii lor (cu excepţia notabilă a sectorului cimentului), asumându-şi poziţia de lider într-o lume în care emisiile de gaze cu efect de seră ar putea fi reglementate;
O.
întrucât este posibil ca aceste circumstanţe să se schimbe în perioada post-Kyoto în cazul în care o serie de ţări, printre altele SUA, Australia, China şi India, nu vor adera la obiectivul "+2° C", denaturând astfel concurenţa în favoarea societăţilor care îşi vor delocaliza activitatea în locuri nesupuse reglementărilor, emisiile de gaze cu efect de seră aferente producţiei şi transportului crescând;
P.
întrucât acţiunea împotriva schimbării climatice trebuie concepută pe un spectru larg şi necesită, pentru a putea fi eficace, convergenţa tuturor actorilor mondiali importanţi, în funcţie de gradul lor de dezvoltare, în direcţia unor orientări de politică comercială compatibile cu obiectivul schimbărilor climatice,
De la consens la acţiune
1.
salută largul consens al comunităţii ştiinţifice şi al celei politice asupra gravităţii schimbărilor climatice; solicită încheierea unui ambiţios acord mondial post-Kyoto, în conformitate cu opinia Grupului de lucru III al CISC, conform căreia este necesară limitarea creşterilor de temperatură la 2°C şi realizarea ajustărilor corespunzătoare în cazul altor acorduri internaţionale privind comerţul, aviaţia civilă şi proprietatea intelectuală; consideră că un cadru post-2012 ar trebui să permită diferitelor state să participe conform situaţiei lor naţionale, pe baza unei abordări pe termen scurt, în mai multe etape şi că, pe termen mediu, emisiile ar trebui alocate pe cap de locuitor, mai întâi în ţările dezvoltate, dar, în final, în toate ţările; solicită Consiliului şi Comisiei să acţioneze în vederea ajungerii la un consens asupra unui cadru post-2012, prin extinderea angajamentelor, în aşa fel încât să includă şi principalii actori rămaşi în prezent în afara Protocolului de la Kyoto, în special SUA şi Australia, şi să colaboreze cu diferite state şi firme la nivel individual, acolo unde nu există angajamente asumate la nivelul guvernelor acestora;
2.
consideră că UE şi statele sale membre trebuie să caute să pună riguros în practică procedura mecanismului de aplicare a Protocolului de la Kyoto odată cu intrarea ei în vigoare, astfel încât ţările care nu au acceptat obiectivele sau nu le îndeplinesc să nu beneficieze de un avantaj inechitabil; că atât timp cât companiile sunt expuse concurenţei neloiale din partea ţărilor care nu acceptă obiective, industria va avea întotdeauna dificultăţi legate de creşterea eficienţei propriei activităţi în ceea ce priveşte emisiile de carbon; consideră că unei ţări care îşi depăşeşte emisiile permise în prima perioadă de angajament ar trebui să i se ceară să acopere diferenţa în cea de a doua perioadă şi să i se aplice o reducere în plus de 30% ca penalizare; subliniază faptul că UE trebuie să se asigure că această cerinţă va fi aplicată cât mai riguros posibil atunci când va intra pe deplin în vigoare;
3.
salută Mecanismul de dezvoltare curată din cadrul Protocolului de la Kyoto, ca stimulent al investiţiilor în ţările în curs de dezvoltare care reduc emisiile de carbon, dar observă că acesta nu este suficient pentru a modifica semnificativ structura investiţiilor în sectoarele cu impact maxim asupra schimbărilor climatice, cum ar fi producţia de energie, transporturile şi utilizarea energiei în industrie; consideră că, pentru a corecta această situaţie, UE ar trebui să se plaseze în fruntea ţărilor dezvoltate în ceea ce priveşte sporirea resurselor furnizate prin intermediul Fondului Global de Mediu;
4.
consideră că dezvoltarea schimburilor comerciale ar trebui apreciată ca un factor pozitiv pentru creşterea economică şi bunăstarea cetăţenilor, odată ce problematica schimbărilor climatice a fost luată în calcul; este preocupat de faptul că sporirea volumului schimburilor comerciale contribuie în mod semnificativ la schimbările climatice şi consideră că politica comercială trebuie, prin urmare, să contribuie la soluţionarea acestei probleme; subliniază că, dat fiind consensul tot mai larg asupra urgenţei cu care trebuie abordate schimbările climatice, UE trebuie să pună tot mai mult în aplicare politici comerciale şi de investiţii care să creeze stimulente economice pentru atingerea obiectivelor politicii privind schimbările climatice; subliniază că UE ar putea fi pusă în situaţia de a utiliza aceste reguli pentru a introduce pârghii economice menite să descurajeze activităţile cu impact negativ asupra climei; subliniază, totuşi, că acest fapt nu trebuie să constituie un pretext pentru introducerea unor politici protecţioniste împotriva ţărilor în curs de dezvoltare;
5.
regretă faptul că actualul sistem comercial generează o diviziune globală a forţei de muncă, care se bazează pe folosirea intensivă a transportului de produse similare care ar putea fi produse cu uşurinţă la nivel local şi că acest tip de transport nu suportă propriile costuri de mediu;
6.
subliniază că deşi schimburile comerciale pot avea o contribuţie semnificativă la dezvoltarea economică şi prosperitatea populaţiei, sectorul transporturilor (în principal transportul rutier), care permite realizarea schimburilor comerciale de mărfuri şi materii prime, este responsabil pentru o treime din emisiile globale de GES; consideră absolut necesară instituirea de măsuri pentru încurajarea unui transfer modal spre mijloace de transport mai ecologice (precum transportul feroviar şi cel maritim) şi pentru reducerea emisiilor de GES cauzate de transportul de mărfuri;
7.
consideră că UE, ca partener comercial mondial, este bine plasată pentru a contribui la o schimbare mondială a cadrelor de producţie şi de transport; consideră că o Europă lider s-ar afla într-o situaţie competitivă mai favorabilă din clipa în care se vor adopta dispoziţii mai stricte la nivel mondial;
8.
reaminteşte faptul că îndepărtarea obstacolelor administrative din calea comerţului, precum şi măsurile de combatere a schimbărilor climatice pot fi realizate doar printr-o acţiune multilaterală coordonată, ceea ce ar servi, de asemenea, intereselor fundamentale ale UE, care joacă un rol primordial în aceste două domenii, în vederea menţinerii competitivităţii europene;
Către multilateralism pentru combaterea schimbărilor climatice
9.
subliniază necesitatea unei cooperări consolidate între programul ONU pentru mediu, Convenţia cadrul a ONU privind schimbările climatice şi OMC, şi invită Comisia să ia o iniţiativă în sprijinul acestui obiectiv; solicită realizarea unor progrese rapide în direcţia actualizării definiţiei date de OMC bunurilor şi serviciilor de mediu, în special în contextul actualelor negocieri din cadrul Rundei Doha, dar recomandă, ca punct de plecare, o anumită legătură cu schimbările climatice, pentru realizarea unui acord privind eliminarea barierelor tarifare şi netarifare pentru "bunurile şi serviciile verzi" care împiedică sau încetinesc răspândirea tehnologiilor cu emisie redusă de dioxid de carbon; invită Comisia să creeze un consens pentru ca secretariatele acordurilor multilaterale de mediu (MEA) să primească statutul de observator la toate reuniunile OMC care au relevanţă pentru problemele MEA; subliniază că o soluţie durabilă trebuie să transmită un puternic mesaj politic privind o diviziune adecvată a muncii, pe baza competenţelor fundamentale, între regimurile OMC şi MEA; se declară convins de necesitatea redefinirii responsabilităţilor Comitetului pentru comerţ şi mediu din cadrul OMC; recomandă lansarea unui studiu privind o posibilă modificare a Acordului OMC referitor la aspectele comerciale ale drepturilor de proprietate intelectuală, pentru a face posibilă o autorizare obligatorie a tehnologiilor necesare din punctul de vedere al mediului, în cadrul unor reglementări stricte şi clare pentru protecţia proprietăţii intelectuale şi al monitorizării riguroase a aplicării globale a acestora;
10.
insistă asupra faptului că trebuie respectate obligaţiile prevăzute de acordurile multilaterale de mediu, precum Convenţia-cadru a Organizaţiei Naţiunilor Unite privind schimbările climatice sau Protocolul de la Kyoto, şi că nu trebuie să se permită ca interpretarea strictă a normelor comerciale să împiedice sau să obstrucţioneze atingerea obiectivelor stabilite în cadrul acestora;
11.
consideră că normele OMC nu ar trebui să împiedice statele membre să încurajeze continuarea eforturilor de dezvoltare a unor tehnologii cu consum redus de energie insistând asupra neutralităţii tehnologice, care ar putea submina măsurile de stimulare a dezvoltării tehnologiilor de utilizare a energiilor regenerabile;
12.
solicită Comisiei să ia iniţiative la nivel internaţional şi, în special, în cadrul OMC, pentru ca politica comercială în ansamblul ei şi în evoluţia ei din punctul de vedere al volumului de schimburi să ţină seama de potenţialul ei impact asupra schimbărilor climatice;
13.
invită Consiliul şi Comisia să se asigure că acordurile comerciale bilaterale ale UE şi acordurile comerciale multilaterale din cadrul OMC sunt încheiate în conformitate cu dispoziţiile Acordului de instituire a OMC, conform cărora comerţul internaţional ar trebui să se desfăşoare astfel încât să permită utilizarea optimă a resurselor mondiale, în conformitate cu obiectivul dezvoltării durabile, în vederea atât a protejării, cât şi a conservării mediului; recomandă adăugarea unei "clauze de durabilitate" în Acordul General pentru Tarife şi Comerț (GATT), acordul de bază a sistemului OMC, care să prevadă o serie de principii legate de politica de mediu, precum principiul "poluatorul plăteşte" şi principiul precauţiei, în baza cărora să se poată evalua anumite măsuri;
14.
invită, de asemenea, Consiliul şi Comisia să se asigure că Organul de soluţionare a litigiilor al OMC acţionează în conformitate cu articolul XX din GATT, care permite statelor sale membre să adopte măsuri, inclusiv măsuri protecţioniste, necesare pentru protejarea sănătăţii şi vieţii oamenilor, animalelor şi plantelor sau care privesc conservarea resurselor naturale epuizabile;
15.
constată că UE se numără deja printre liderii mondiali în ceea ce priveşte tehnologiile energetice alternative, susţinând China şi India, în special în ceea ce priveşte comerţul şi transferul tehnologiilor energetice regenerabile, atât a celor eoliene, cât şi acelor solare, şi că, graţie întreprinderilor europene eficiente şi inovatoare din punct de vedere tehnologic, UE ar trebui să fie un lider de piaţă în exportul mondial de bunuri şi servicii de mediu, iar Galileo şi Sistemul global de monitorizare a mediului înconjurător şi a securităţii ar putea fi utilizate pentru controlarea emisiilor de CO2; invită Comisia să se asigure că energia, în special chestiunea energiei regenerabile şi a eficienţei, precum şi legătura acestora cu securitatea energetică vor deveni o parte integrantă a relaţiilor externe ale UE, mai ales în ceea ce priveşte politica europeană de vecinătate;
16.
îndeamnă UE, având în vedere atingerea obiectivelor de la Lisabona, să dezvolte şi să promoveze "industria favorabilă mediului" în special la nivel global, deoarece comerţul este un instrument important pentru transferul de tehnologie către ţările în curs de dezvoltare; subliniază necesitatea reducerii obstacolelor din calea "comerţului ecologic", înlăturând, spre exemplu, taxele pentru "produsele ecologice" la nivelul OMC, reformulând normele privind drepturile de proprietate intelectuală, facilitând intrarea pe piaţă a tehnologiei ecologice, ţinând cont de aspectele climatice la acordarea garanţiilor pentru creditele la export şi eliminând măsurile de stimulare şi distorsionările pieţei cu efecte perverse, precum subvenţionarea combustibililor fosili;
17.
solicită înfiinţarea unei Organizaţii internaţionale a mediului care să răspundă de respectarea tratatelor şi acordurilor internaţionale privind protecţia mediului şi combaterea schimbărilor climatice şi care, printre altele, să acţioneze şi să colaboreze cu OMC în problemele legate de impactul comerţului asupra mediului;
18.
recunoaşte faptul că UE are o responsabilitate istorică în ceea ce priveşte emisiile de GES şi conştientizează necesitatea unor schimbări considerabile în cadrul politicii sale comerciale, prin care să se încurajeze producţia locală, ca mijloc de reducere a nevoii de transport; subliniază necesitatea unei cooperări tehnologice mai intense cu ţările în curs de dezvoltare şi emergente, în special China, Brazilia şi India, pentru a le permite acestora să integreze protecţia mediului în politicile lor; cu toate acestea, regretă faptul că mecanismele existente de transfer de tehnologie, cum ar fi mecanismul de dezvoltare curată (MDC), sunt insuficiente şi, prin urmare, solicită intensificarea măsurilor de co-finanţare şi de consolidare a capacităţilor;
19.
constată că transferul de tehnologii de eficienţă energetică şi de alte tehnologii nepoluante dinspre Uniunea Europeană spre ţările în curs de dezvoltare joacă un rol esenţial în disocierea dezvoltării economice de emisiile de gaze cu efect de seră şi că, pentru favorizarea unei asemenea reduceri, sunt necesare investiţii adecvate; invită Comisia să ofere stimulente sub forma unui sprijin financiar adecvat şi a transferului de know-how;
20.
solicită Comisiei să includă sistematic, în acordurile sale comerciale cu ţările terţe, clauze de protecţia mediului, cu referire expresă la reducerea emisiilor de CO2; solicită transferul tehnologiilor şi al regimurilor comerciale cu emisii scăzute de carbon către ţările în curs de dezvoltare; solicită serviciilor competente ale Comisiei să adauge rapid dimensiunea privind schimbările climatice în studiile de impact asupra durabilităţii (SID), să examineze SID împreună cu Parlamentul şi să le aplice în mod sistematic înaintea încheierii acestor acorduri;
21.
invită Comisia să solicite ca metoda de evaluare a impactului asupra durabilităţii să fie luată în considerare în cadrul acordurilor OMC şi să fie evaluat astfel, pe termen lung, nivelul de includere a clasificării produselor ecologice din domeniul resurselor de energie regenerabilă în cadrul acordurilor bilaterale şi multilaterale;
22.
invită Consiliul şi Comisia să se asigure că negocierile privind noua serie de acorduri de liber schimb (ALS) cu parteneri din Asia şi America Latină vor cuprinde angajamente de respectare a aspectelor sociale şi de mediu ale comerţului, în special comerţul cu şi investiţiile în bunuri
şi
servicii regenerabile, şi dezvoltării durabile şi de aplicare efectivă a MEA; estimează că liberalizarea comerţului cu bunuri şi tehnologii regenerabile şi lărgirea accesului la serviciile ecologice ar trebui să constituie obiective-cheie ale Comisiei în viitoarele negocieri pentru ALS; subliniază necesitatea de a introduce sistematic, în acordurile bilaterale, politici privind achiziţiile publice verzi, compatibile cu normele OMC;
23.
solicită analize de impact aprofundate, realizate dintr-o perspectivă a mediului, a egalităţii între sexe şi a dezvoltării durabile, ale consecinţelor care decurg din acordurile comerciale multilaterale şi bilaterale negociate între UE şi ţări terţe şi îndeamnă Comisia să autorizeze acordarea unui sprijin clar pentru gestionarea schimbărilor climatice în cadrul tuturor ajutoarelor pentru comerţ acordate, precum şi în cadrul altor ajutoare de dezvoltare relevante;
24.
sprijină propunerea Comisiei de crearea unui Forum al dezvoltării durabile, în toate acordurile comerciale, cu includerea unei componente importante dedicate aspectelor climatice, la care să poată participa reprezentanţi aleşi şi ai societăţii civile (în special ONG-uri din sectorul mediului), şi solicită asigurarea acestei participări pentru negocierile în curs;
25.
subliniază necesitatea de a introduce problemele legate de schimbările climatice în dialogurile privind politica de mediu, precum şi în dialogul privind politica energetică, din cadrul acordurilor UE cu regiunile sau ţările terţe şi solicită Comisiei să facă propuneri concrete de indicatori pentru evaluarea progresului în funcţie de tipul de ţară;
26.
consideră că conservarea ecosistemelor care joacă un rol important de puţuri de carbon şi de rezerve de biodiversitate reprezintă bunuri publice ale întregii lumi şi necesită o protecţie specială şi un sprijin financiar internaţional; propune ca Acordurile de parteneriat din cadrul planului de acţiune al UE cu privire la aplicarea legislaţiei în domeniul forestier, la guvernanţă şi la schimburile comerciale să fie incluse în toate acordurile prezente şi viitoare cu ţările terţe;
27.
recunoaşte faptul că, în ţările în curs de dezvoltare, comerţul conduce de prea multe ori la exploatarea excesivă a ecosistemelor, în special a pădurilor; îndeamnă ţările industrializate să îşi asume responsabilitatea pentru despădurirea la scară largă cauzată de comerţul internaţional; subliniază impactul semnificativ al despăduririi asupra climei şi, prin urmare, avantajele economice pe termen lung şi importanţa de a păstra pădurile intacte; solicită eforturi serioase la nivel comunitar în vederea stabilirii unor mecanisme de compensare pentru "prevenirea despăduririi" în cadrul negocierilor internaţionale privind clima, alături de alte măsuri politice stricte de promovare a comerţului responsabil cu resurse naturale; subliniază că politicile cu privire la o gestionare consolidată şi durabilă a pădurilor ar trebui să fie de competenţa statelor membre şi invită Comisia să furnizeze o asistenţă financiară şi tehnică în acest scop; subliniază că asistenţa oferită de comunitatea internaţională ar trebui să aibă în vedere costurile de oportunitate ale utilizărilor alternative ale terenurilor, costurile de administrare şi de consolidare a protecţiei şi provocările cu care se confruntă gestionarea tranziţiei politice atunci când interesele stabilite sunt schimbate; subliniază faptul că, pentru a se evita şomajul rural şi migraţia forţei de muncă de la sat la oraş, este vitală iniţierea de programe complementare care să permită identificarea unor noi surse de venit;
28.
sprijină propunerea Comisiei de a extinde cooperarea cu ţările în curs de dezvoltare în domeniul adaptării la schimbările climatice şi atenuării acestora, prin crearea unei Alianţe mondiale pentru politica climatică; subliniază faptul că un obiectiv prioritar pentru UE şi statele membre trebuie să-l constituie intensificarea dialogului cu importante economii emergente cum ar fi China, India, Brazilia, Ucraina şi Africa de Sud, şi progresul pe calea elaborării şi aplicării, împreună cu acestea, a unor programe în domenii precum schimbările climatice, gestionarea deşeurilor şi defrişările ilegale, care fac obiectul unor preocupări ecologice comune;
29.
solicită întreruperea sprijinului public acordat, prin intermediul agenţiilor de credit pentru export şi al băncilor publice de investiţii, unor proiecte axate pe combustibili fosili, precum şi depunerea de eforturi sporite în vederea intensificării transferului de tehnologii pentru utilizarea energiei regenerabile şi utilizarea eficientă a energiei;
30.
Solicită Comisiei şi statelor membre să propună instrumente legislative astfel încât agenţiile de credit pentru export din statele membre şi Banca Europeană pentru Investiţii să ţină seama, atunci când acordă împrumuturi, de consecinţele proiectelor finanţate asupra schimbărilor climatice şi să impună un moratoriu privind finanţarea până la obţinerea de informaţii suficiente, în conformitate cu recomandările OCDE, G8 şi Extractive Industries Review;
31.
recomandă modificarea Acordului OMC privind subvenţiile pentru a reintroduce o clauză care recunoaşte anumite subvenţii ecologice ca neacţionabile;
UE poate depune eforturi sporite pentru a preveni emisiile de CO2
32.
reiterează necesitatea unei reduceri cu 30% a emisiilor de GES în UE până în 2020, indiferent de angajamentele ţărilor terţe;
33.
subliniază necesitatea sensibilizării opiniei publice cu privire la costurile totale de mediu ale produselor de consum; invită Comisia şi Consiliul să propună măsuri pentru furnizarea de informaţii privind consumul de energie şi GES emise în timpul fabricării şi transportării produselor puse în vânzare în UE, cum ar fi propunerea guvernului britanic de a introduce un sistem de etichetare a produselor cuprinzând informaţii despre amprenta de carbon, care să indice nivelul emisiilor de CO2 rezultate din producţie, transport şi eventuala eliminare a unui produs;
34.
solicită cu fermitate introducerea unor standarde comune şi a unor regimuri de etichetare comune, compatibile cu normele OMC, în ceea ce priveşte emisiile de gaze cu efect de seră ale diferitelor produse, inclusiv în faza de producţie şi de transport, în contextul politicii de informare a consumatorilor în sens larg, pentru a le permite acestora să contribuie la reducerea emisiilor de CO2;
35.
îndeamnă Comisia să elaboreze de urgenţă o procedură care să facă posibilă stabilirea şi etichetarea amprentei biologice şi să elaboreze o serie de programe informatice care să permită întreprinderilor să calculeze emisiile de GHG aferente tuturor proceselor de producţie;
36.
subliniază necesitatea eforturilor în vederea internalizării influenţelor externe legate de comerţ (cum ar fi consecinţele dăunătoare pentru mediu), cu alte cuvinte transformarea acestora într-un indice de preţ pe care piaţa să îl poată înţelege, precum şi a promovării concurenţei loiale prin aplicarea principiului "poluatorul plăteşte" (în special în domeniile traficului rutier şi aerian), de preferinţă prin extinderea la nivel global a Sistemului de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră;
37.
observă că sectorul comerţului şi cel al transportului sunt indisociabile; solicită să se ia în considerare toate mijloacele de transport, în special cele în cazul cărora emisiile au crescut semnificativ în ultimii ani, anume transportul maritim (ale cărui emisii de CO2 sunt considerate a fi de două ori mai mari decât cele ale transportului aerian şi care ar putea creşte cu până la 75% în următorii 15-20 de ani);
38.
salută, în contextul abordării "amprentă", o eventuală integrare a aeronavelor care aterizează în Europa în Sistemul de comercializare a cotelor de emisii; solicită examinarea propunerii extindere a sistemului pentru a include mai multe sectoare, inclusiv a a sectorului de transport maritim;
39.
recunoaşte promovarea soluţiilor bazate pe tehnologia informaţiei şi comunicaţiilor, includerea costurilor de mediu legate de transport în preţul combustibililor, precum şi promovarea transportului feroviar, a navigaţiei de coastă şi a biocombustibililor durabili şi integrarea rapidă a transportului aerian într-un sistem de comercializare a emisiilor riguros elaborat, ca măsuri esenţiale pentru reducerea impactului pe care comerţul şi transportul îl au asupra climei; invită Comisia şi Consiliul să propună măsuri în vederea promovării şi selectării celor mai puţin poluante moduri de transport, în special prin elaborarea de dispoziţii privind diversele instrumente de piaţă;
40.
solicită ca ajutoarele acordate sectorului transporturilor să fie calculate ţinând seama de impactul pe care îl au diferitele modalităţi de transport asupra mediului şi să se ia în considerare utilizarea de instrumente comerciale ale OMC compatibile cu piaţa (precum etichetarea şi standardele), care promovează protejarea climei;
41.
consideră că, nefiind cunoscut costul real al transportului rutier în ceea ce priveşte emisiile de dioxid de carbon, în special în cazul alimentelor şi al altor produse de consum zilnic, programele de sprijin pentru promovarea producţiei durabile la nivel local ar trebui acceptate şi promovate pentru a descuraja transportul excesiv de alimente pe căile rutiere; recomandă, de asemenea, introducerea unor standarde de etichetare privind clima, compatibile cu standardele OMC, cu scopul de a informa consumatorii referitor la amprenta ecologică a produselor;
42.
îşi exprimă îngrijorarea, în special, în ceea ce priveşte potenţialul efect ecologic şi social negativ al politicilor care încurajează utilizarea biocombustibililor şi a biomasei în Europa; reiterează solicitările sale anterioare adresate Comisiei de a introduce un sistem de certificare a durabilităţii biocombustibililor (sau a materiilor prime din care sunt obţinuţi aceştia), în conformitate cu standardele OMC, ca o condiţie pentru utilizarea şi conformitatea acestora cu obiectivele sectoriale obligatorii ale UE; totuşi, subliniază rolul foarte important al dezvoltării primei generaţii de biocombustibili pentru viitorul fermierilor europeni care au fost afectaţi de reforma politicii agricole comune şi de organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului; insistă, prin urmare, să se adopte măsuri care să asigure durabilitatea pe parcursul întregului ciclu de producţie;
43.
solicită ca orice acord privind achiziţia de biocombustibili să fie supus unor clauze urmărind protecţia zonelor rezervate biodiversităţii şi producţiei de hrană pentru populaţie;
44.
invită Comisia să evalueze impactul climatic al importurilor comunitare de soia şi ulei de palmier, luând în considerare efectele acestora asupra despăduririi zonelor tropicale, care afectează, în special, regiunile Borneo şi Amazonului şi să adopte măsuri pentru a include în preţuri costul schimbărilor climatice;
45.
invită Comisia să promoveze mişcarea europeană pentru cele mai bune practici şi standarde de referinţă în ceea ce priveşte aspectele referitoare la schimbările climatice ale producţiei la faţa locului, cu un accent deosebit pe un lanţ de producţie din ce în ce mai fragmentat din punct de vedere geografic şi producţia la momentul oportun şi să prezinte propuneri în acest sens;
46.
invită Comisia să examineze politici comerciale ecologice şi mecanisme compatibile cu normele OMC, pentru a aborda problemele legate de ţările terţe pentru care Protocolul de la Kyoto nu are forţă obligatorie, şi să acţioneze în vederea introducerii unor prevederi mai explicite pentru astfel de cazuri în următoarele versiuni ale Protocolului; consideră că măsurile comerciale ar trebui luate doar atunci când măsurile alternative nu pot asigura atingerea unui anumit obiectiv de mediu; consideră că măsurile comerciale utilizate nu trebuie să restricţioneze comerţul decât atât cât este necesar pentru atingerea acestui obiectiv şi nu trebuie să constituie discriminări arbitrare sau nejustificate;
47.
recomandă dezvoltarea, pe termen lung, a unui sistem bazat pe date fiabile referitoare la ciclul de viaţă, care să includă produsele finite, cum ar fi autovehiculele şi echipamentul electronic, în acest proces, dacă este cazul;
48.
solicită cu fermitate ca viitoarele propuneri să concorde pe deplin cu obligaţiile internaţionale ale UE, în special cu cele impuse de OMC, inclusiv articolul XX al GATT;
49.
invită Comisia să ia în considerare oportunitatea unei evaluări a normelor privind măsurile de protecție comercială, cum ar fi măsurile antidumping sau privind subvențiile, sub egida OMC, astfel încât nerespectarea acordurilor sociale și de mediu, încheiate la nivel mondial, sau a convenţiilor internaționale să fie considerată, într-un fel sau altul, o formă de dumping sau de subvenție necuvenită;
50.
subliniază totodată că instrumentele de protecţie comercială, atunci când vor fi revizuite, ar trebui să ţină seama de fezabilitatea introducerii factorilor de mediu, pentru a evita dumpingul ecologic cu produse provenind din ţări care nu ratifică protocolul post-Kyoto;
51.
solicită·să se stimuleze fabricarea, prin acordarea de ajutoare de stat sau asistenţă din fonduri comunitare, şi utilizarea, prin reducerea taxei pe valoarea adăugată, de produse care contribuie la reducerea emisiilor de CO2;
o
o o
52.
încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Comisiei, precum şi guvernelor şi parlamentelor statelor membre.
