8.2.2010 PROPUNERE COMUNĂ DE REZOLUŢIE depusă, în conformitate cu articolul 110 alineatul (4) din Regulamentul de procedură
în locul propunerilor de rezoluție depuse de următoarele grupuri:
PPE ( B7‑0064/2010 )
ALDE ( B7‑0066/2010 )
ECR ( B7‑0070/2010 )
Verts/ALE ( B7‑0077/2010 )
S&D (B7‑0083(2010)
GUE/NGL ( B7‑0085/2010 )
referitoare la rezultatele Conferinței de la Copenhaga privind schimbările climatice (COP 15)
Corien Wortmann-Kool
,
Karl-Heinz Florenz
,
Richard Seeber
,
Peter Liese
,
Pilar del Castillo Vera
,
Romana Jordan Cizelj
,
Mario Mauro
,
Maria Da Graça Carvalho
,
Sirpa Pietikäinen
,
Theodoros Skylakakis
în numele Grupului PPE
Marita Ulvskog
,
Jo Leinen
,
Linda McAvan
,
Dan Jørgensen
,
Andres Perello Rodriguez
,
Åsa Westlund
,
Kriton Arsenis
,
Judith A. Merkies
în numele Grupului S&D
Corinne Lepage
,
Lena Ek
,
Chris Davies
,
Fiona Hall
,
Gerben-Jan Gerbrandy
în numele Grupului ALDE
Rebecca Harms
,
Satu Hassi
,
Bas Eickhout
,
Yannick Jadot
în numele Grupului Verts/ALE
Martin Callanan
în numele Grupului ECR
Kartika Tamara Liotard
,
Bairbre de Brún
,
Marisa Matias
în numele Grupului GUE/NGL
PE432.913v01-00 } PE432.916v01-00 } PE432.922v01-00 } PE432.930v01-00 } PE432.936v01-00 } PE432.938v01-00 } RC1 Rezoluția Parlamentului European referitoare la rezultatele Conferinței de la Copenhaga privind schimbările climatice (COP 15)
Parlamentul European ,
– având în vedere Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (CCONUSC) și Protocolul de la Kyoto la CCONUSC,
– având în vedere Planul de acțiune de la Bali (Decizia 1/COP 13),
– având în vedere cea de-a 15-a Conferință a părților (COP 15) participante la CCONUSC și cea de-a 5-a Conferință a părților ce servește drept Reuniune a părților participante la Protocolul de la Kyoto (COP/MOP 5), care a avut loc la Copenhaga, Danemarca, între 7 și 18 decembrie 2009, precum și la Acordul de la Copenhaga,
– având în vedere pachetul legislativ privind schimbările climatice al UE, astfel cum a fost adoptat la 17 decembrie 2008,
– având în vedere rezoluțiile sale anterioare privind schimbările climatice, în special Rezoluția din 25 noiembrie 2009 referitoare la strategia UE pentru Conferința de la Copenhaga privind schimbările climatice,
– având în vedere viitoarea conferință, COP 16, care va avea loc în Mexic,
– având în vedere articolul 110 alineatul (4) din Regulamentul său de procedură,
A. întrucât negocierile pe marginea unui acord internațional global privind schimbările climatice pentru perioada de după 2012, care urmau să fie încheiate la Copenhaga în decembrie 2009, s-au încheiat cu un acord dezamăgitor de care Conferința părților participante la CCONUSC nu a făcut decât să ia act;
B. întrucât acordul nu este obligatoriu din punct de vedere juridic, nu cuprinde niciun obiectiv de reducere a emisiilor și, prin urmare, niciun angajament specific în vederea încheierii unui acord obligatoriu din punct de vedere juridic în 2010;
C. întrucât acordul recunoaște necesitatea de a limita creșterea temperaturii la nivel mondial la maximum 2°C și face referire la căutarea de soluții care să permită menținerea creșterii temperaturii la nivel mondial sub 1,5°C;
D. întrucât UE nu a fost capabilă să joace rolul de lider în lupta împotriva schimbărilor climatice și nici nu a fost implicată în negocierile finale cu SUA, China, India, Brazilia și Africa de Sud privind proiectul final al acordului;
E. întrucât al patrulea raport de evaluare al IPCC, precum și dovezi științifice din ce în ce mai numeroase recunosc faptul că sunt necesare reduceri drastice ale emisiilor la nivel mondial pentru a menține creșterea temperaturii la nivel planetar sub 2°C;
F. întrucât mai multe țări dezvoltate sau în curs de dezvoltare nu au sprijinit formularea și implementarea unui nou cadru internațional privind protecția climei;
G. întrucât UE nu ar trebui să accepte să își diminueze angajamentul de combatere a schimbările climatice, chiar dacă unii din principalii săi parteneri la negocieri continuă să se arate puțin dispuși să își reducă emisiile sau incapabili să facă acest lucru,
1. își exprimă regretul cu privire la neajunsurile acordului încheiat în cadrul COP 15, care nu facilitează obținerea unui acord mondial global pentru perioada de după 2012, dat fiind faptul că nu fixează obiective de reducere la nivel mondial pe termen mediu sau lung și nu menționează momentul în care emisiile la nivel mondial ar atinge punctul maxim; ia act, în plus, de dezamăgirea opiniei publice cu privire la eșecul realizării unui acord semnificativ la Copenhaga;
2. consideră că întârzierile în obținerea unui acord internațional nu constituie o justificare pentru amânarea în continuare a adoptării unor politici UE de reducere a emisiilor, care sunt considerate necesare, conform datelor științifice; reafirmă angajamentul, deja obligatoriu din punct de vedere juridic, luat de UE de a reduce emisiile cu 20% până în 2020, precum și dorința de a evolua către o reducere de 30%; constată, de asemenea, că inițiativele luate în cadrul UE de promovare și încurajare a economiei ecologice, a securității energetice și a reducerii dependenței energetice vor facilita tot mai mult respectarea angajamentului de reducere a emisiilor cu 30%;
3. își exprimă dezamăgirea cu privire la lipsa de unitate a statelor membre și la modul în care au fost conduse negocierile finale de către președinția COP 15; solicită, prin urmare, Uniunii Europene să adopte o poziție unitară în negocierile internaționale privind clima pentru a-și menține rolul de lider în negocieri în vederea realizării unui acord global obligatoriu pentru perioada de după 2012 în cadrul reuniunii COP 16, în conformitate cu cele mai recente progrese științifice și în concordanță cu obiectivul de 2ºC;
4. își exprimă, de asemenea, regretul cu privire la faptul că UE nu a reușit, prin asumarea într-o fază timpurie a unor angajamente specifice de finanțare publică internațională a măsurilor în domeniul climei în țările în curs de dezvoltare, să instituie un climat de încredere în negocieri, care ar fi permis continuarea progreselor înregistrate în cadrul grupurilor de lucru ad-hoc ;
5. subliniază necesitatea creării unei noi „diplomații în domeniul climei”; solicită, prin urmare, Înaltei Reprezentante a UE și comisarului pentru combaterea schimbărilor climatice să preia conducerea acestei strategii, în special în colaborare cu țările în curs de dezvoltare mai avansate; îndeamnă UE să convină asupra unei „foi de parcurs pentru Mexic”, care să includă discutarea politicilor privind clima în cadrul fiecărui parteneriat strategic și al fiecărui acord de cooperare bilateral și multilateral în vederea elaborării unei strategii externe mai coerente în ceea ce privește protecția climei; îndeamnă UE și statele membre să clădească o „alianță a responsabilității”, deschisă tuturor țărilor care consideră că schimbările climatice reprezintă o amenințare majoră la adresa umanității și care sunt pregătite să ia măsuri pentru a pune capăt încălzirii globale;
6. consideră că forumuri precum G20 sau Forumul economiilor majore, care reprezintă principalii producători de dioxid de carbon, pot contribui la obținerea unui consens la nivelul negocierilor formale, însă nu pot avea decât un rol secundar, deoarece nu își asumă obiective obligatorii;
7. ia act de angajamentul privind crearea unui fond anual de 100 de miliarde de dolari provenind din țările industrializate până în 2010 și oferirea unui sprijin financiar în valoare de 30 de miliarde de dolari țărilor în curs de dezvoltare pentru următorii trei ani (2010-2012), pentru a contribui la combaterea schimbărilor climatice, precum și crearea unui fond „verde” privind clima pentru a sprijini, în țările în curs de dezvoltare, proiecte privind defrișările și degradarea pădurilor;
8. subliniază necesitatea ca sprijinul financiar rapid de 7,2 miliarde de euro promis țărilor în curs de dezvoltare de statele membre ale UE să fie nou și să se adauge la bugetele AOD, să fie coordonat la nivelul UE și să devină operațional în cel mai scurt timp posibil și, în orice caz, înaintea reuniunii care va avea loc în iunie 2010 la Bonn; consideră că acest lucru este un factor-cheie pentru consolidarea încrederii în succesul reuniunii din Mexic; invită, de asemenea, Comisia să raporteze cu privire la finanțarea rapidă promisă și la caracterul său adițional sa față de AOD existente înaintea reuniunii menționate de la Bonn;
9. subliniază faptul că viitoarea revizuire bugetară a UE trebuie să se axeze pe punerea la dispoziție a unor resurse suficiente pentru măsuri de protecție împotriva schimbărilor climatice și de adaptare la acestea, atât în UE, cât și în țările în curs de dezvoltare; constată, de asemenea, că revizuirea ar trebui să ia în considerare introducerea unor mecanisme financiare noi și inovatoare pentru a sprijini acțiuni pe plan internațional în domeniul climei;
10. ia act de faptul că în cadrul acordului s-a ajuns la un consens privind măsurarea, raportarea și verificarea acțiunilor de adaptare ale țărilor în curs de dezvoltare prin comunicări naționale, care vor fi supuse unor consultări și analize internaționale, pe baza unor orientări clar definite, care urmează să fie stabilite și care vor trebui să garanteze respectarea suveranității;
11. își exprimă acordul față de crearea unui mecanism de reducere a emisiilor provenite din defrișări și din degradarea pădurilor și de ameliorare a procesului de eliminare a emisiilor de gaze cu efect de seră de către păduri, față de înființarea unui mecanism tehnologic pentru accelerarea dezvoltării și transferului tehnologiilor și salută menționarea rolului piețelor în îmbunătățirea rentabilității măsurilor de atenuare; constată, de asemenea, că punerea în aplicare efectivă a acestor mecanisme necesită un acord în cadrul CCONUSC;
12. subliniază că orice viitor mecanism REDD trebuie să respecte drepturile popoarelor indigene și ale comunităților locale, inclusiv dreptul acestora la proprietatea colectivă și la teritorii autonome indigene și să asigure participarea deplină și efectivă a acestora, inclusiv în dezvoltarea și aplicarea proiectelor naționale REDD, precum și alocarea și distribuția finanțării;
13. solicită ca eficiența ecologică a obiectivelor de reducere a emisiilor prevăzute în anexa I să constituie principiul director al abordării adoptate de UE cu privire la normele internaționale de contabilitate pentru administrarea pădurilor și pentru utilizarea terenurilor, schimbarea utilizării terenurilor și silvicultură (LULUCF), la crearea unor mecanisme flexibile și la luarea în calcul a oricărei depășiri a obiectivelor în timpul primei perioade de angajamente din cadrul Protocolului de la Kyoto pentru obiectivele pentru perioada de după 2012;
14. regretă lipsa progreselor în ceea ce privește combaterea emisiilor la nivel mondial provenite din transporturile aeriene și maritime; invită UE să se asigure că se ia în considerare în întregime impactul sectorului aviației asupra climei și că, în viitorul acord, obiectivele de reducere a emisiilor pentru sectoarele maritim și al aviației sunt aceleași ca cele ale altor sectoare industriale;
15. își exprimă regretul față de faptul că SUA și China nu au fost dispuse să accepte un acord mai ambițios din cauza politicilor interne; are convingerea că Uniunea Europeană, SUA și China constituie principalii factori pentru garantarea obținerii unui acord internațional obligatoriu; solicită, prin urmare, Statelor Unite și Chinei, precum și celorlalți parteneri internaționali, să își reînnoiască angajamentele în ceea ce privește un sistem internațional de protecție a climei în vederea reluării discuțiilor și a încheierii unui acord internațional ambițios și obligatoriu din punct de vedere juridic, adaptat la cele mai recente descoperiri științifice și în concordanță cu obiectivul de 2°C;
16. atrage atenția asupra creșterii gradului de sensibilizare a opiniei publice cu privire la impactul schimbărilor climatice asupra țărilor în curs de dezvoltare, dar și asupra economiilor emergente cu o evoluție rapidă precum China; solicită un dialog consolidat, în special cu țările cel mai puțin dezvoltate, cu Alianța statelor insulare mici (AOSIS) și cu Africa, în vederea unui acord internațional obligatoriu privind schimbările climatice care să aibă drept scop reducerea impactului și a consecințelor previzibile ale schimbărilor climatice asupra evoluției demografice, sănătății publice, migrației și economiilor din aceste regiuni;
17. consideră că este esențial pentru competitivitatea industriei din UE ca alte țări industrializate din afara UE să accepte să întreprindă eforturi comparabile și ca economiile emergente și în curs de dezvoltare să își ia angajamente de reducere rezonabile; reamintește că obiectivele de reducere trebuie să fie măsurabile, raportabile și verificabile și salută, în această privință, angajamentele luate de anumite țări în curs de dezvoltare de a prezenta rapoarte naționale privind eforturile lor de reducere a emisiilor;
18. subliniază că provocările legate de politica viitoare privind clima nu constau doar în reducerea CO 2 , ci și într-o utilizare mai eficientă și durabilă a resurselor naturale;
19. își reafirmă sprijinul față de procesul de reforme din cadrul Națiunilor Unite și ia act de faptul că rezultatele Conferinței de la Copenhaga privind schimbările climatice constituie un alt exemplu ce confirmă nevoia urgentă de reevaluare a metodelor de lucru ale ONU;
20. solicită o mai mare transparență și implicare a societății civile în reuniunea COP 16 care va avea loc în Mexic;
21. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, guvernelor și parlamentelor statelor membre și Secretariatului Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice, cu rugămintea de a fi adusă la cunoștința tuturor părților contractante care nu sunt membre ale UE.
