5.9.2007
PROPUNERE COMUNĂ DE REZOLUŢIE
depusă, în conformitate cu articolul 115 alineatul (5) din Regulamentul de procedură, de
– Nirj Deva, Bernd Posselt, Geoffrey Van Orden, Eija-Riitta Korhola şi Tadeusz Zwiefka, în numele Grupului PPE-DE
– Pasqualina Napoletano şi Elena Valenciano Martínez-Orozco, în numele Grupului PSE
– Johan Van Hecke, Marios Matsakis şi Fiona Hall, în numele Grupului ALDE
– Hanna Foltyn-Kubicka, Ryszard Czarnecki şi Konrad Szymański, în numele Grupului UEN
– Marie Anne Isler Béguin, Hélène Flautre şi Mikel Irujo Amezaga, în numele Grupului Verts/ALE
– Luisa Morgantini şi Gabriele Zimmer, în numele Grupului GUE/NGL
în locul propunerilor de rezoluţie depuse de următoarele grupuri:
– PSE ( B6‑0032/2007 )
– UEN ( B6‑0334/2007 )
– GUE/NGL ( B6‑0336/2007 )
– ALDE (B6‑0340)
– PPE-DE ( B6‑0342/2007 )
– Verts/ALE ( B6‑0348/2007 )
privind finanţarea Tribunalului Special pentru Sierra Leone
Rezoluţia Parlamentului European privind finanţarea Tribunalului Special pentru Sierra Leone
Parlamentul European ,
–
având în vedere Tribunalul Special pentru Sierra Leone, înfiinţat de un acord între Naţiunile Unite şi Guvernul statului Sierra Leone, în conformitate cu Rezoluţia 1315 a Consiliului de Securitate al ONU din 14 august 2000, cu scopul de a pune sub acuzare „principalii responsabili pentru încălcări grave ale legislaţiei umanitare internaţionale şi ale legislaţiei statului Sierra Leone, comise pe teritoriul acestui stat începând cu 30 noiembrie 1996”, în special crime de război şi crime împotriva umanităţii,
–
având în vedere bugetul pentru finalizarea lucrărilor Tribunalului Special pentru Sierra Leone, aprobat de Comitetul de gestionare la 15 mai 2007,
–
având în vedere legislaţia internaţională, în special Convenţiile de la Geneva şi Protocolul adiţional II la acestea privind crimele de război, precum şi Carta ONU,
–
având în vedere rezoluţiile sale anterioare, în special Rezoluţia din 16 martie 2006 privind impunitatea în Africa şi, în special, cazul lui Hissène Habré, precum şi Rezoluţia din 24 februarie 2005 privind Tribunalul Special pentru Sierra Leone şi cazul lui Charles Taylor,
–
având în vedere Acordul de la Cotonou între Uniunea Europeană şi ţările ACP, precum şi angajamentul părţilor de a promova pacea, securitatea şi stabilitatea, respectarea drepturilor omului, a principiilor democratice şi a statului de drept,
–
având în vedere articolul 115 alineatul (5) din Regulamentul său de procedură,
A.
întrucât lupta împotriva impunităţii reprezintă unul dintre conceptele fundamentale ale politicii europene a drepturilor omului şi comunitatea internaţională are responsabilitatea de a o sprijini pentru a promova eficienţa mecanismelor de răspundere puse în aplicare;
B.
întrucât Tribunalul Special pentru Sierra Leone a fost înfiinţat de comun acord de Naţiunile Unite şi guvernul statului Sierra Leone în 2002, ca urmare a unui război civil brutal, care s-a dezlănţuit pe parcursul a mai mult de zece ani, şi mandatul său este de a pune sub acuzare principalii responsabili pentru comiterea unor atrocităţi pe teritoriul statului Sierra Leone;
C.
întrucât acest tribunal se bucură de sprijinul comunităţii internaţionale şi funcţionarea sa in situ contribuie la un impact local mai puternic;
D.
întrucât Tribunalul Special pentru Sierra Leone creează un precedent în dreptul internaţional, fiind primul tribunal care a pus sub acuzare un şef de stat african în funcţie pentru crime de război şi crime împotriva umanităţii şi întrucât hotărârea pronunţată la 20 iunie 2007 împotriva a trei foşti lideri rebeli ai Consiliului Revoluţionar al Forţelor Armate (CRFA) a fost prima hotărâre luată în ceea ce priveşte recrutarea şi utilizarea copiilor soldaţi şi căsătoria forţată;
E.
întrucât Tribunalul Special pentru Sierra Leone joacă un rol important în promovarea păcii şi a justiţiei în regiunea Mano River a Africii de Vest şi se angajează să le garanteze perenitatea; întrucât, în acest scop, Tribunalul Special a iniţiat activităţi de asistenţă publică, programe de arhivare şi traducere care furnizează informaţii referitoare la lucrările sale, precum şi programe de protecţie a victimelor, şi contribuie la consolidarea capacităţilor cetăţenilor din Sierra Leone în domeniul justiţiei; întrucât aceste activităţi care nu sunt de natură juridică sunt esenţiale pentru garantarea perenităţii activităţilor Tribunalului şi întrucât constituie în continuare provocări care urmează a fi abordate;
F.
întrucât, la 7 martie 2003, fostul preşedinte liberian Charles Taylor a fost pus sub acuzare de către procurorul Tribunalului Special pentru Sierra Leone pentru 17 cazuri de crime împotriva umanităţii şi crime de război, inclusiv omucidere, mutilare, viol, sclavie sexuală şi recrutarea unor copii soldaţi; întrucât procesul preşedintelui Charles Taylor a debutat la 4 iunie 2007;
G.
întrucât imposibilitatea de a pronunţa un verdict în procesul preşedintelui Charles Taylor sau de a asigura cele mai bune şi cele mai echitabile condiţii pentru acest proces nu ar submina doar instaurarea unei păci durabile în regiunea Mano River a Africii de Vest, ci s-ar dovedi potrivnică luptei împotriva impunităţii şi ar compromite dezvoltarea justiţiei penale internaţionale, deja în pericol ca urmare a tentativei eşuate de a-l judeca pe Slobodan Milosevic şi a condamnării controversate a lui Saddam Hussein;
H.
întrucât, la 20 august 2007, Tribunalul Special pentru Sierra Leone a considerat că este în interesul justiţiei de a acorda timp suplimentar noii apărări a preşedintelui Charles Taylor şi, prin urmare, a amânat procesul până pe 7 ianuarie 2008;
I.
întrucât, spre deosebire de alte tribunale penale internaţionale, Tribunalul Special pentru Sierra Leone este finanţat din contribuţii voluntare din partea statelor interesate; întrucât multe ţări, inclusiv statele membre ale Uniunii Europene, şi Comisia Europeană şi-au subliniat angajamentul în favoarea legislaţiei umanitare internaţionale prin finanţarea activităţilor Tribunalului Special;
J.
întrucât a fost creat un Comitet de gestionare pe lângă Secretarul General al ONU pentru a-l asista în obţinerea de fonduri necesare Tribunalului Special şi în aprobarea bugetului, precum şi pentru a-l consilia cu privire la toate funcţiile extrajuridiciare ale Tribunalului;
K.
întrucât Comitetul de gestionare a examinat bugetul aprobat la 15 mai 2007 şi a constatat că Tribunalul Special pentru Sierra Leone are nevoie de 89 de milioane USD pentru finalizarea operaţiunilor (36 de milioane USD pentru 2007, 33 de milioane USD pentru 2008 şi 20 de milioane USD pentru 2009); întrucât, potrivit estimărilor actuale, fondurile disponibile se vor epuiza până în octombrie 2007,
1.
salută progresele înregistrate de Tribunalul Special pentru Sierra Leone în ceea ce priveşte punerea sub acuzare a persoanelor responsabile de comiterea unor atrocităţi pe teritoriul statului Sierra Leone; salută, în special, verdictele pronunţate de Tribunalul Special împotriva a trei înalţi membri ai Consiliului Revoluţionar al Forţelor Armate (CRFA) din Sierra Leone, condamnându-i pentru crime împotriva umanităţii şi crime de război; salută, în special, deschiderea procesului preşedintelui Charles Taylor şi consideră că acesta va constitui un mesaj clar pentru liderii din toată lumea că impunitatea în cazul încălcărilor făţişe ale drepturilor omului nu va mai fi tolerată;
2.
observă că Tribunalul Special pentru Sierra Leone beneficiază de sprijin financiar din partea Uniunii Europene prin intermediul Instrumentului European pentru Democraţie şi Drepturile Omului şi că statele membre ale Uniunii Europene, în special Regatul Unit şi Ţările de Jos, au adus o contribuţie importantă şi constantă la sprijinirea activităţilor Tribunalului Special;
3.
cu toate acestea, îşi exprimă îngrijorarea că fondurile disponibile nu asigură un mediu de lucru decent pentru Tribunalul Special; este profund preocupat de faptul că acest lucru va constitui o piedică pentru lupta împotriva impunităţii şi, în special, va compromite procesul preşedintelui Charles Taylor, care reprezintă o ocazie pentru a testa dezvoltarea justiţiei penale internaţionale, precum şi de faptul că va împiedica procesul de reconciliere şi instaurarea unei păci durabile în Sierra Leone şi în regiunea Africii de Vest în ansamblul său;
4.
de asemenea, avertizează că insuficienţa asistenţei financiare acordate Tribunalului Special pentru Sierra Leone va avea ca rezultat discreditarea totală a eforturilor depuse de comunitatea internaţională pentru a contribui la instaurarea păcii în Sierra Leone şi la pedepsirea crimelor comise în timpul războiului;
5.
îndeamnă toate statele, inclusiv statele membre ale Uniunii Europene, să contribuie în continuare la lucrările Tribunalului Special pentru Sierra Leone pentru ca acesta să-şi îndeplinească cu succes misiunile, în special activităţile care vizează garantarea unei moşteniri durabile şi îmbunătăţirea independenţei sistemului judiciar în Sierra Leone;
6.
invită Comisia să acorde în continuare fonduri pentru Tribunalul Special în cadrul viitoarelor programe naţionale întreprinse cu Sierra Leone;
7.
invită pe Secretarul General al ONU, în consultare cu Consiliul de Securitate al ONU, să analizeze toate mijloacele financiare posibile pentru a-i permite Tribunalului Special să-şi îndeplinească atribuţiile esenţiale;
8.
încurajează o cooperare din ce în ce mai strânsă între Tribunalul Special şi autorităţile şi instanţele de judecată din Sierra Leone; subliniază necesitatea de a permite victimelor să introducă fără întârziere acţiuni pe lângă instanţele naţionale, precum şi necesitatea de a încuraja Tribunalul Special să nu mai acorde amnistii, în special cele prevăzute în Acordul de la Lomé privind crearea Tribunalului, şi să integreze toate definiţiile la nivel internaţional ale crimelor în dreptul naţional; invită autorităţile să sprijine activităţile Tribunalului Special, inclusiv prin intermediul fondurilor europene de dezvoltare;
9.
încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Comisiei, guvernelor şi parlamentelor statelor membre ale Uniunii Europene, Tribunalului Special pentru Sierra Leone, guvernului şi parlamentului statului Sierra Leone, Consiliului de Securitate al ONU, tuturor membrilor Uniunii Africane, precum şi co-preşedinţilor Adunării Parlamentare Paritare ACP-UE.
