A6-0289/2008
3.7.2008
RAPORT
privind raportul special al Ombudsmanului European în urma proiectului de recomandare prezentat Comisiei Europene în plângerea nr.
3453/2005/GG
(2007/2264(INI))
Comisia pentru petiții
Raportor pentru aviz:
Proinsias De Rossa
PE 402.876v01-00
CUPRINS
MOȚIUNE DE REZOLUȚIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN..........................................3
EXPUNERE DE MOTIVE..........................................................................................................7
AVIZ al Comisiei pentru ocuparea forȚei de muncă Și afaceri sociale 10
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE.....................................................................13
MOȚIUNE DE REZOLUȚIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN
privind raportul special al Ombudsmanului European în urma proiectului de recomandare prezentat Comisiei Europene în plângerea 3453/2005/GG
( 2007/2264(INI) )
Parlamentul European,
– având în vedere raportul special al Ombudsmanului European către Parlamentul European,
– având în vedere articolul 195 alineatul (1) al doilea paragraf și articolul 211 din Tratatul CE,
– având în vedere Decizia 94/262/CECO, CE, Euratom a Parlamentului European din 9 martie 1994 privind statutul și condițiile generale pentru exercitarea funcțiilor Ombudsmanului
JO L 113, 4.5.1994, p.
15.
Decizie, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2002/262/CE, CECO, Euratom (JO L 92, 9.4.2002, p.
13). , în special articolul 3 alineatul (7) al acesteia,
– având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Ombudsmanul European privind relațiile cu reclamantul în legătură cu cazurile de nerespectare a dreptului comunitar ( COM(2002)0141 )
JO C 244, 10.10.2002, p.
5. ,
– având în vedere articolul 195 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere raportul Comisiei pentru petiții și avizul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale ( A6‑0289/2008 ),
A. întrucât articolul 195 din Tratatul CE împuternicește Ombudsmanul European să primească plângeri din partea oricărui cetățean al Uniunii cu privire la situațiile de administrare defectuoasă din cadrul activităților instituțiilor sau organismelor comunitare;
B. întrucât plângerile transmise de cetățeni constituie o importantă sursă de informare cu privire la posibilele încălcări ale legislației comunitare;
C. întrucât în temeiul articolului 211 din Tratatul CE, Comisia, în calitate de „gardian” al tratatelor, este responsabilă pentru garantarea punerii în aplicare a dispozițiilor tratatului și a măsurilor întreprinse de instituții în acest sens;
D. întrucât, în conformitate cu articolul 226 alineatul (1) din Tratatul CE, în cazul în care Comisia consideră că un stat membru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul prezentului tratat, Comisia „emite” un aviz motivat cu privire la acest subiect, după ce a oferit statului în cauză posibilitatea de a-și prezenta observațiile, și întrucât, în conformitate cu alineatul (2) din articolul respectiv, în cazul în care statul în cauză nu se conformează acestui aviz în termenul stabilit de Comisie, aceasta „poate” sesiza Curtea de Justiție a Uniunii Europene;
E. întrucât Ombudsmanul a subliniat anterior, în decizia sa privind plângerea nr.
995/98/OV, că, deși Comisia se bucură de puteri discreționare cu privire la inițierea procedurilor privind încălcarea dreptului comunitar, acestea sunt supuse, totuși, limitelor legale „stabilite de jurisprudența Curții de Justiție care cere, de exemplu, ca autoritățile administrative să acționeze coerent și de bună credință, să evite discriminarea, să respecte principiile proporționalității, egalității și așteptărilor legitime și să respecte drepturile omului și libertățile fundamentale”;
F. întrucât Comisia a evidențiat faptul că acest rol este esențial pentru interesele cetățenilor europeni și a recunoscut importanța statului de drept în acest context
Comunicarea Comisiei intitulată „O mai bună monitorizare a aplicării legislației comunitare” ( COM(2002)0725 final). ;
G. întrucât Comisia confirmă faptul că sus-menționata sa comunicare privind relațiile cu reclamantul în legătură cu cazurile de nerespectare a dreptului comunitar stabilește măsurile administrative în beneficiul reclamantului pe care Comisia se obligă să le respecte în soluționarea plângerii acestuia și evaluarea nerespectării în cauză a dreptului comunitar;
H. întrucât Ombudsmanul consideră că nereușita Comisiei de a adopta o poziție definitivă cu privire la plângerea reclamantului privind nerespectarea dreptului comunitar constituie un exemplu de administrare defectuoasă;
I. întrucât recomandarea Ombudsmanului adresată Comisiei este că aceasta ar trebui să soluționeze plângerea reclamantului cât mai repede și mai atent cu putință,
1. acceptă recomandarea Ombudsmanului European adresată Comisiei;
2. evidențiază faptul că modalitatea prin care Comisia soluționează plângerile transmise de cetățeni în care se susține o nerespectare a legislației comunitare de către statele membre ar trebui să fie întotdeauna în conformitate cu principiile bunei administrări;
3. subliniază faptul că, în comunicarea acesteia referitoare la relațiile cu reclamantul în legătură cu cazurile de nerespectare a dreptului comunitar, Comisia și-a luat anumite angajamente în ceea ce privește soluționarea plângerilor în materie;
4. subliniază faptul că, în comunicarea sa, Comisia a indicat, ca regulă generală, că va decide dacă va iniția procedurile privind încălcarea dreptului comunitar sau va închide dosarul în decurs de un an de la data înregistrării plângerii, precum și că va informa în scris reclamantul atunci când se depășește limita de timp;
5. acceptă faptul că, în cazurile dificile și complicate, investigațiile Comisiei ar putea dura mai mult de un an; consideră, cu toate acestea, că depășirea limitei de un an se justifică doar atunci când investigațiile sunt încă în desfășurare;
6. observă că, în cazul de față referitor la neaplicarea corespunzătoare de către guvernul german a Directivei privind timpul de lucru
Directiva 2003/88/CE, care a înlocuit și a abrogat Directiva 93/104/CE (JO L 299, 18.11.2003, p.
9). , Comisia a dorit să soluționeze plângerea în lumina propunerii acesteia de modificare a directivei și a hotărât să aștepte rezultatul discuțiilor referitoare la propunerea acesteia cu celelalte instituții comunitare;
7. reamintește că propunerea a fost transmisă în septembrie 2004 și că nu există dovezi că de atunci Comisia a mai întreprins măsuri în vederea continuării investigației;
8. observă că, în absența uneia sau a două posibile decizii – fie în vederea inițierii procedurilor formale de încălcare, fie în vederea închiderii cazului – Comisia s-a abținut să întreprindă orice acțiune ulterioară cu privire la ancheta acesteia;
9. este de părere că legislația comunitară nu prevede posibilitatea ignorării legislațiilor și hotărârilor existente pe motiv că se iau în considerare noi norme; indică faptul că Comisia nu a reușit să soluționeze aspectele prevăzute în plângere care nu au legătură cu schimbările propuse la directiva aplicabilă;
10. recunoaște faptul că Comisia are anumite puteri discreționare cu privire la gestionarea plângerilor și ale procedurilor privind încălcarea dreptului comunitar, în special în ceea ce privește sesizarea Curții de Justiție, dar subliniază că articolul 226 din Tratatul CE stipulează că faza precontencioasă este inițiată de Comisie dacă aceasta consideră că un stat membru nu și-a îndeplinit o obligație care îi revine în temeiul tratatului;
11. consideră că puterile discreționare sunt, de asemenea, supuse limitelor legale stabilite de principii generale ale dreptului administrativ, astfel cum sunt stabilite de jurisprudența Curții de Justiție, și că acestea nu ar trebui să depășească limitele indicate de Comisie însăși în comunicarea sa;
12. reafirmă preocuparea sa față de durata de timp nejustificată și excesiv de lungă – întinzându-se adesea pe mai mulți ani – necesară Comisiei pentru urmarea și finalizarea procedurilor privind încălcarea dreptului comunitar, precum și nemulțumirea față de exemplele frecvente de nerespectare de către statele membre a hotărârilor Curții de Justiție; consideră că acest lucru subminează credibilitatea formulării și aplicării coerente a legislației comunitare și servește la discreditarea obiectivelor UE;
13. evidențiază încă o dată rolul foarte important al statelor membre în punerea corectă în aplicare a legislației comunitare și subliniază faptul că aplicarea practică a acesteia este decisivă în scopul sporirii relevanței Uniunii Europene pentru cetățenii săi;
14. solicită Comisiei să prezinte o listă cu statele membre a căror legislație nu este conformă cu toate dispozițiile Directivei privind timpul de lucru și care să menționeze acțiunea pe care Comisia o întreprinde în acest sens; solicită Comisiei să ia măsuri prompte, conform prerogativelor sale, în toate cazurile și în toate statele membre în care transpunerea sau punerea în aplicare a directivei nu respectă legea stabilită de legiuitor și de către Curtea de Justiție;
15. solicită Comisiei o analiză imediată a noii legislații germane adoptate la 1 ianuarie 2004 și care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2007, în vederea stabilirii conformității cu toate dispozițiile Directivei privind timpul de lucru și cu toate hotărârile aplicabile ale Curții de Justiție; subliniază necesitatea examinării de către Comisie a detaliilor punerii în aplicare a directivei în cauză;
16. constată că Comisia a revizuit recent orientările referitoare la procedurile privind încălcarea dreptului comunitar; înțelege din acest document că se va trimite din timp o listă cu deciziile Reprezentanților Permanenți și ale statelor membre, precum și că este posibil să fie emise comunicate de presă privind deciziile de încălcare a dreptului comunitar adoptate la data adoptării formale; constată, totuși, că nu se emite nicio dispoziție în vederea informării Parlamentului sau a comisiilor responsabile ale acestuia;
17. reiterează solicitarea urgentă a Comisiei de a informa în totalitate Parlamentul, și în special Comisia pentru petiții, în legătură cu deciziile din dosarele privind încălcarea dreptului comunitar în toate etapele procedurii;
18. insistă asupra faptului că, în temeiul articolului 230 din Tratatul CE, Parlamentul are dreptul să înainteze acțiuni înaintea Curții de Justiție în aceleași condiții ca și Consiliul sau Comisia și că, în temeiul articolului 201 din tratat, Parlamentul are puterea de a exercita control asupra activităților Comisiei;
19. invită, de asemenea, toate statele membre, în lumina celor menționate anterior, să respecte pe deplin normele de igienă și securitate la locul de muncă, aplicând principiul potrivit căruia, în caz de incertitudine, trebuie aleasă interpretarea care favorizează sănătatea și securitatea lucrătorilor (in dubio pro operario);
20. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei și Ombudsmanului European.
EXPUNERE DE MOTIVE
In November 2001, the complainant, a German doctor, requested the Commission to open infringement proceedings against Germany.
The complainant argued that Germany infringed Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organization of working time
OJ L 307, 13.12.1993, p.
18-24.
("Directive 93/104"), in so far as the activity of doctors in hospitals was concerned, in particular as regards time spent on call by these doctors.
In the complainant's view, this resulted in a considerable risk for both staff and patients.
In this complaint (2333/2003/GG) the complainant alleged that the Commission had failed to deal with his infringement complaint within an appropriate period of time.
In the decision closing this inquiry the Ombudsman noted that nearly 15 months had passed in the present case before the Commission had started dealing with the objections raised by the complainant by sending a request for information to the Member State concerned.
The Ombudsman considered that the Commission had failed to deal with the complainant's infringement complaint within a reasonable period of time and that this constituted an instance of maladministration.
In the meantime Germany had adopted a new law in order to bring the German legislation in line with Directive 93/104/EC and the Commission needed to examine the compatibility of this new legislation with Community law in order to be able to deal with the complainant's infringement complaint.
On 6 December 2004, the Commission informed the complainant that it had adopted a proposal for an amendment of the Working Time Directive (2003/88/EC)
OJ L 299, 18.11.2003, p.
9-19. and that it would examine the infringement complaint in the light of this proposal.
On 2 November 2005, the complainant turned to the Ombudsman again (complaint 3453/2005/GG).
He submitted that he had received no further information on the position the Commission proposed to adopt concerning his case.
He took the view that the Commission was delaying the matter and ignoring the Ombudsman.
He essentially repeated the allegation in his earlier complaint.
In its opinion the Commission stated that it had a discretion as to whether to start or continue infringement proceedings.
The complainant alleged that EU law did not envisage the possibility of disregarding laws and judgments on the grounds that the Commission proposed new rules.
If the fact that such proposals had been submitted made it lawful to disregard existing law, the legal order of the European Communities was, in the complainant's view, a farce.
By acting as it did, the Commission jeopardised the legal peace and deliberately distorted the law.
On 12 September 2006, the Ombudsman addressed the following draft recommendation to the Commission:
The Commission should deal with the complainant's infringement complaint as
rapidly and as diligently as possible.
The Ombudsman considered the following:
- The fact that one directive (93/104) has been replaced by another one (2003/88) dealing with the same subject matter was not relevant for the complaint.
- Under A rticle 211 of the EU Treaty it is the Commission's responsibility to ensure that measures taken by the institutions are applied.
- The Commission is the guardian of the Treaties.
It has stressed that this role is essential to the interests of European citizens and it has recognised the importance of the rule of law.
Therefore, it is good administrative practice to deal with infringement complaints as rapidly and diligently as possible.
- The Commission proposed to deal with the infringement complaint in the light of its proposal for an amendment of the relevant directive.
Apparently the Commission assumed that Article 211 of the EC Treaty did not require it to ensure the application of a Directive which is in the process of being amended.
- Directives 93/104 and 2000/88 both were in force and there was no rule or principle that would allow the Commission to disregard its duty under Article 211.
- The Commission in the case of an infringement has discretion as to whether or not to refer the matter to the European Court of Justice.
However, this does not entitle it to postpone indefinitely reaching a conclusion on a complaint on the grounds that applicable law may be amended some time in the future.
- The Commission's failure to deal with the complainant's infringement complaint within a reasonable period of time constituted maladministration.
In its detailed opinion the Commission maintained that it had an established discretion whether to pursue infringement procedures against Member States, as well as over the way in which it managed such procedures.
Therefore, it had decided not to advance with infringement procedures pending the results of the legislative process concerning its proposal for amendment of Directive 2003/88.
The Commission added that this discretion extended to all phases of complaints and proceedings, including the pre-litigation stage.
In a Communication to the Parliament and the Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law of 2002, the Commission had indicated that, as a general rule, it would decide whether to open infringement proceedings or to close the file within a year from the date of the registration of the complaint.
However, this did not limit the discretion of the Commission when it seemed justified to adopt a different approach more adapted to the particular facts of the case.
The Ombudsman noted the following:
- The Commission had entered into certain commitments as regards the handling of infringement complaints.
- In its Communication the Commission had stated that as a general rule its departments will investigate complaints with a view to arriving at a decision to issue a formal notice or to close the case within not more than a year from the date of registration of the complaint and that it would inform the complainant in writing where this time limit is exceeded.
The Ombudsman considered that the one-year time limit is justified only if the Commission is indeed still investigating a case.
- The Commission would deal with the complaint in the context of its proposal for amendment of the Directive which was submitted in September 2004.
It seems the Commission had not taken any further steps since in order to proceed with the investigations.
- According to the Commission's Communication an investigation of an infringement complaint can result in one of two possible decisions.
Either the Commission decides to issue a formal notice i.e. to initiate formal infringement proceedings against a Member State or it decides to close the case.
It appears that in this particular case the Commission has abstained from taking any further action as regards its investigations.
- The Commission stressed its discretionary powers and that its commitments in its Communication did not limit its discretion when it seemed justified to follow a different approach.
However, the Commission confirms that its Communication sets out "the administrative measures for the benefit of the complainant with which it undertakes to comply when handling his/her complaint and assessing the infringement in question".
Taking full account of the Commission's discretionary powers, if the Commission were allowed to depart form its commitments in the Communication whenever it considers this to be justified would deprive the Communication of its very meaning.
The Commission's discretionary powers should be exercised within the framework of the Communication and the failure to reach a decision cannot be justified by the Commission's discretionary powers.
- Moreover the Commission did not deal with aspects of the complainant's complaint that were independent of the case-law the Commission refers to.
- The identified instance of maladministration consists in the Commission's failure to adopt a definite position as regards the complainant's infringement complaint.
If an investigation were completed and an infringement were found the Commission would have discretion as to whether or not to refer the matter to the Court of Justice.
However, the Commission has not yet taken such a decision.
- An examination of the question whether the Commission has manifestly exceeded the limits of its discretion could be the subject for a discussion in the European Parliament.
29.5.2008
AVIZ al Comisiei pentru ocuparea for Ț ei de muncă Ș i afaceri sociale
destinat Comisiei pentru petiții
privind raportul special al Ombudsmanului European în urma proiectului de recomandare prezentat Comisiei Europene în plângerea 3453/205/GG
( 2007/2264(INI) )
Raportor pentru aviz: Alejandro Cercas
SUGESTII
Comisia pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale recomandă Comisiei pentru petiții, competentă în fond, includerea următoarelor sugestii în propunerea de rezoluție ce urmează a fi adoptată:
1. subliniază concluzia Ombudsmanului European potrivit căreia neexaminarea de către Comisie a cererii solicitantului, după mai mulți ani de întârzieri nejustificate, așa cum a fost stabilit în mod obiectiv, reprezintă un caz de administrare ineficace;
2. împărtășește punctul de vedere al Ombudsmanului European potrivit căruia Comisia trebuie să examineze cererea solicitantului cât mai rapid și atent posibil;
3. accentuează faptul că ar putea fi vorba de un caz de abuz de putere discreționară în interpretarea de către Comisie a obligațiilor sale, astfel cum sunt prevăzute în articolul 211 din Tratatul CE, care asigură Comisiei rolul de gardian al tratatului, în sensul că aceasta își depășește semnificativ rolul acordându-și o putere discreționară prin Comunicarea privind îmbunătățirea monitorizării aplicării dreptului comunitar ( COM(2002)0725 ), și s-ar putea considera astfel că a acționat într-un mod arbitrar și nu conform puterii sale discreționare;
4. atrage atenția și asupra faptului că dreptul comunitar trebuie aplicat conform propriilor dispoziții, până la apariția unor modificări ulterioare, ceea ce înseamnă, prin urmare, că nicio propunere de modificare a Comisiei nu poate produce o lacună legislativă (vacatio legis), contrar justificării oferite de Comisie pentru a explica lipsa sa de reacție în cazul de față;
5. subliniază că nu a fost analizat faptul că există o lege germană, adoptată la 1 ianuarie 2004, care cuprinde totuși o dispoziție tranzitorie privind acordurile colective care autorizează derogările de la Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru
JO L 299, 18.11.2003, p.
9. până la data de 31 decembrie 2005, termen care a fost prelungit ulterior până la 31 decembrie 2006 prin decizia Bundesrat-ului german; își exprimă surpriza și subliniază necesitatea ca legea germană, precum și toate acordurile colective cuprinzând derogări de la legislația privind timpul de lucru, să fie analizate de către Comisie, pentru a se evalua dacă Directiva 2003/88/CE este pusă în aplicare în cadrul acestor acorduri;
6. atrage atenția asupra faptului că acest caz este o dovadă a dificultăților întâlnite de diferitele state membre în respectarea dispozițiilor de bază ale Directivei 2003/88/CE, așa cum reiese din textul evaluării de impact aprofundate ( SEC(2004)1154 ), realizată de Comisie înaintea efectuării revizuirii prevăzute a Directivei 2003/88/CE; reamintește Comisiei că au fost înaintate Ombudsmanului European noi plângeri privind nerespectarea Directivei 2003/88/CE de către alte state membre;
7. prin urmare, invită, de asemenea, statele membre să respecte pe deplin normele de igienă și securitate la locul de muncă, aplicând principiul potrivit căruia, în caz de incertitudine, trebuie aleasă interpretarea care favorizează sănătatea și securitatea lucrătorilor (in dubio pro operario).
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE
Data adoptării
29.5.2008
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
35
1
1
Membri titulari prezen ț i la votul final
Jan Andersson, Edit Bauer, Philip Bushill-Matthews, Alejandro Cercas, Derek Roland Clark, Luigi Cocilovo, Jean Louis Cottigny, Jan Cremers, Harald Ettl, Richard Falbr, Roger Helmer, Stephen Hughes, Jan Jerzy Kułakowski, Jean Lambert, Bernard Lehideux, Elizabeth Lynne, Thomas Mann, Maria Matsouka, Elisabeth Morin, Juan Andrés Naranjo Escobar, Csaba Őry, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Pier Antonio Panzeri, Rovana Plumb, Jacek Protasiewicz, Bilyana Ilieva Raeva, José Albino Silva Peneda, Jean Spautz, Gabriele Stauner, Ewa Tomaszewska, Anne Van Lancker, Gabriele Zimmer
Membri suplean ț i prezen ț i la votul final
Françoise Castex, Gabriela Crețu, Sepp Kusstatscher, Roberto Musacchio, Ria Oomen-Ruijten, Csaba Sógor, Tatjana Ždanoka
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE
Data adoptării
25.6.2008
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
14
1
Membri titulari prezen ț i la votul final
Sir Robert Atkins, Margrete Auken, Inés Ayala Sender, Victor Boștinaru, Michael Cashman, Proinsias De Rossa, David Hammerstein, Marian Harkin, Carlos José Iturgaiz Angulo, Marcin Libicki, Manolis Mavrommatis, Mairead McGuinness, Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Membri suplean ț i prezen ț i la votul final
Margie Sudre
Membri suplean ț i (articolul 178 alineatul (2)) prezen ț i la votul final
Georgios Toussas
