P6_TA(2009)0157
Caracterul complementar şi coordonarea politicii de coeziune şi a măsurilor de dezvoltare rurală
A6-0042/2009
Rezoluţia Parlamentului European din 24 martie 2009 referitoare la caracterul complementar şi la coordonarea politicii de coeziune şi a măsurilor de dezvoltare rurală ( 2008/2100(INI) )
Parlamentul European,
–
având în vedere articolele 158 şi 159 din Tratatul CE,
–
având în vedere Regulamentul (CE) nr.
1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziţii generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european şi Fondul de coeziune JO L 210, 31.7.2006, p.
25.
, în special articolul 9,
–
având în vedere Regulamentul (CE) nr.
1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) JO L 277, 21.10.2005, p.
1.
,
–
având în vedere Decizia 2006/702/CE din 6 octombrie 2006 a Consiliului privind orientările strategice comunitare pentru coeziune JO L 291, 21.10.2006, p.
11.
,
–
având în vedere Decizia Consiliului nr.
2006/144/CE din 20 februarie 2006 privind orientările strategice ale Comunităţii pentru dezvoltare rurală (perioada de programare 2007-2013) JO L 55, 25.2.2006, p.
20.
,
–
având în vedere Agenda teritorială a Uniunii şi primul program de acţiune pentru punerea în aplicare a Agendei teritoriale a UE,
–
având în vedere Cartea Verde a Comisiei din 6 octombrie 2008 privind coeziunea teritorială - Transformarea diversității teritoriale într-un avantaj ( COM(2008)0616 ),
–
având în vedere raportul Observatorului în Reţea al Amenajării Teritoriului European (ORATE), intitulat "Viitorul teritoriului, scenarii teritoriale pentru Europa",
–
având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,
–
având în vedere raportul Comisiei pentru dezvoltare regională şi avizul Comisiei pentru agricultură şi dezvoltare rurală ( A6-0042/2009 ),
A.
întrucât noţiunea de zonă rurală a fost definită de Organizaţia pentru Cooperare şi Dezvoltare Economică, aceasta fiind caracterizată, printre altele, prin densitatea redusă a populaţiei şi lipsa accesului la servicii şi întrucât această definiţie este utilizată de Comisie pentru identificarea şi stabilirea obiectivelor referitoare la dezvoltare pentru aceste zone;
B.
întrucât zonele rurale din Uniunea Europeană prezintă disparităţi considerabile de la un stat membru la altul şi întrucât, deşi în unele state membre zonele rurale au cunoscut o creştere demografică şi economică, multe dintre aceste zone se confruntă cu exodul rural sau populaţia lor este în căutare de posibilităţi de reconversie, ceea ce creează dificultăţi enorme în zonele rurale;
C.
întrucât zonele rurale reprezintă aproape 80% din teritoriul UE;
D.
întrucât necesităţile zonelor rurale intermediare, caracterizate de o structură economică similară celei din zonele urbane adiacente acestora, diferă de necesităţile zonelor preponderent rurale, periferice sau izolate;
E.
întrucât unul dintre obiectivele Uniunii constă în promovarea progresului economic şi social şi a unui nivel ridicat de ocupare a forţei de muncă şi în realizarea unei dezvoltări echilibrate şi durabile;
F.
întrucât coeziunea economică, socială şi teritorială a UE poate fi consolidată prin dezvoltarea economică şi prin sporirea oportunităţilor de ocupare a forţei de muncă din zonele rurale şi urbane, precum şi prin asigurarea unui acces egal la serviciile publice;
G.
întrucât reforma politicii structurale pentru perioada 2007-2013 a implicat modificarea structurii fondurilor şi a principiilor pe care se bazează distribuirea ajutoarelor prin intermediul acestor fonduri, precum şi crearea noului Fond european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), care este legat de politica agricolă comună (PAC) şi separat de politica de coeziune;
H.
întrucât programele LEADER au demonstrat în trecut modul în care poate fi promovată cu succes dezvoltarea rurală prin instrumente de politică regională;
I.
întrucât este esenţial pentru reuşita FEADR să se asigure complementaritatea reciprocă a activităţilor cofinanţate prin FEADR şi a celor cofinanţate din fondurile structurale, şi astfel asistenţa ce provine din diverse fonduri să fie coordonată în mod corespunzător, în special din Fondul european de dezvoltare regională (FEDR), din Fondul de coeziune (FC) şi din Fondul social european (FSE), precum şi să se asigurare o complementaritate a acestor fonduri;
J.
întrucât înfiinţarea FEADR şi separarea mijloacelor destinate obiectivelor dezvoltării rurale de politica de coeziune şi de perspectiva mai largă a dezvoltării regionale nu trebuie să ducă nici la dublarea, nici la neglijarea anumitor obiective (de exemplu protecţia mediului sau educaţia);
K.
întrucât transferul permanent de fonduri dintre Fondul european de garantare agricolă (FEGA) şi FEADR duce la incertitudinea planificării atât pentru agricultori, cât şi pentru promotorii de proiecte de dezvoltare rurală;
L.
întrucât, din motive de restricţii bugetare, există riscul ca mijloacele financiare disponibile în cadrul FEDR să fie utilizate în mare parte pentru consolidarea competitivităţii economice concentrate în cele mai importante centre urbane sau în cele mai dinamice regiuni, în timp ce resursele din cadrul FEADR sunt destinate în principal îmbunătăţirii competitivităţii agriculturii, care continuă să fie principalul motor al zonelor rurale, şi prevede, de asemenea, sprijinirea activităţilor neagricole şi dezvoltarea ntreprinderilor mici şi mijlocii (IMM-uri) în zonele rurale, astfel că este necesară o mai bună coordonare pentru a nu rămâne zone neacoperite;
M.
întrucât IMM-urile, în special microîntreprinderile şi întreprinderile meşteşugăreşti, au un rol esenţial pentru menţinerea activităţii economice şi sociale în mediul rural şi pentru garantarea stabilităţii;
N.
întrucât obiectivele politicii de dezvoltare rurală nu trebuie să vină în contradicţie cu obiectivele de la Lisabona, cu condiţia ca dezvoltarea rurală să se sprijine pe mecanismul competitivităţii relative (rentabilitate în creştere, combinată cu costuri relativ scăzute), în special în industria locală a procesării agroalimentare şi în dezvoltarea IMM-urilor şi a infrastructurii şi serviciilor, cum ar fi turismul, educaţia sau protecţia mediului;
O.
întrucât ar trebui recunoscută relaţia naturală dintre politica agricolă şi politica de dezvoltare rurală, precum şi complementaritatea dintre acestea,
1.
consideră că criteriile tradiţionale utilizate pentru a deosebi zonele rurale de cele urbane (densitatea populaţiei mai mică şi un nivel de urbanizare mai scăzut) nu prezintă decât o imagine parţială asupra situaţiei; prin urmare, consideră că ar trebui explorată posibilitatea de a adăuga criterii suplimentare şi solicită Comisiei să facă o evaluare şi să prezinte propuneri concrete în acest domeniu;
2.
consideră că, în măsura în care zonele rurale ale Uniunii Europene, care reprezintă aproximativ 80% din teritoriul său, prezintă disparităţi considerabile de la un stat membru la altul, este necesar să fie adoptată şi pusă în aplicare o abordare adecvată şi integrată, care să contribuie la dezvoltarea durabilă a acestor zone şi care să vizeze reducerea disparităţilor existente şi promovarea dinamismului economic în zonele rurale şi urbane; subliniază necesitatea de a aloca fonduri adecvate pentru luarea măsurilor necesare;
3.
reaminteşte, în această privinţă, faptul că toate regiunile Uniunii în ansamblu, inclusiv zonele rurale şi cele periferice, ar trebui să beneficieze, în principiu, de aceleaşi şanse de dezvoltare, pentru a evita excluderile teritoriale ale zonelor celor mai dezavantajate;
4.
subliniază că într-un număr ridicat de zone rurale, accesul dificil la serviciile publice, lipsa locurilor de muncă şi piramida vârstelor reduc potenţialul de dezvoltare, în special posibilităţile pentru tineri şi femei;
5.
subliniază faptul că în anumite zone nu există alternative la anumite forme de producţie agricolă care, în multe cazuri, trebuie susţinute indiferent de costuri din motive legate de politica regională şi de mediu, în special în zonele agricole periferice şi montane afectate de deşertificare;
6.
reaminteşte faptul că Consiliul European din Göteborg de la 15 - 16 iunie 2001 a extins obiectivele de la Lisabona la noţiunile de durabilitate şi de coeziune şi că politica de dezvoltare rurală vizează tocmai o dezvoltare durabilă, menţinerea activităţilor rurale non-agricole, valorificarea potenţialelor de dezvoltare locală, protecţia mediului, amenajarea echilibrată a teritoriilor şi dezvoltarea IMM-urilor;
7.
este convins că pentru succesul punerii în aplicare a politicii de dezvoltare rurală şi pentru dezvoltarea durabilă a zonelor rurale trebuie să se ţină seama în mod corespunzător de resursele naturale ale fiecărei zone şi de caracteristicile specifice fiecăreia, protejând, consolidând şi gestionând patrimoniul rural şi dezvoltând legături şi promovând interacţiunea cu zonele urbane;
8.
de asemenea, subliniază importanţa de a evalua sectoare cu activităţi economice alternative şi oportunităţile create de aceste sectoare pentru diversificarea activităţilor profesionale ale populaţiei;
9.
consideră că provocările cu care se confruntă mediul rural necesită o politică de dezvoltare echilibrată care să cuprindă toţi actorii economici şi sociali, inclusiv întreprinderile mici şi microîntreprinderile de producţie şi servicii, având în vedere rolul lor în dezvoltarea integrată a teritoriilor;
10.
apreciază că în cazul noilor state membre politica de dezvoltare rurală trebuie să aibă în vedere şi eficientizarea activităţilor agricole şi reducerea decalajelor de dezvoltare economică dintre zonele rurale şi cele urbane inclusiv prin sprijinirea activităţilor non-agricole, obiectiv ce se poate atinge inclusiv prin utilizarea fondurilor structurale;
11.
salută obiectivele stabilite la a doua Conferinţă europeană privind dezvoltarea rurală, care a avut loc la Salzburg în 2003, dar regretă faptul că finanţarea acordată prin al doilea pilon al PAC de către ultimele perspective financiare a fost redusă semnificativ, creându-se astfel riscul ineficienţei şi o separare între agricultori şi locuitorii din zonele rurale;
12.
subliniază faptul că este necesară dezvoltarea unei strategii de dezvoltare rurală coerentă şi pe termen lung în vederea facilitării celei mai eficiente şi eficace utilizări a fondurilor disponibile;
13.
invită statele membre şi autorităţile regionale să elaboreze, în cadrul cooperării acestora cu Comisia şi al parteneriatului cu toate autorităţile competente şi cu organismele care reprezintă societatea civilă, o strategie de dezvoltare rurală durabilă pe termen lung transparentă, concepută la nivel naţional şi regional, pentru a putea identifica clar priorităţile şi obiectivele în materie de dezvoltare rurală şi pentru a asigura adaptarea, coordonarea şi complementaritatea ajutoarelor ce provin din diversele surse disponibile;
14.
invită Comisia, statele membre şi autorităţile regionale să garanteze participarea directă a organizaţiilor de reprezentare a IMM-urilor, microîntreprinderilor şi întreprinderilor meşteşugăreşti, în vederea identificării respectivelor priorităţi pentru a răspunde în cel mai eficient mod posibil necesităţilor şi aşteptărilor acestor întreprinderi;
15.
recunoaşte că politica de dezvoltare rurală joacă un rol extrem de important în ceea ce priveşte identificarea şi rezolvarea problemelor specifice din zonele rurale şi consideră că instituirea FEADR şi a celui de-al doilea pilon al PAC reprezintă o încercare de a aborda diferitele situaţii şi niveluri de provocări cu care se confruntă zonele rurale ale UE în mod flexibil, strategic, tematic şi integrat şi de simplificare a procedurilor de finanţare şi de concentrare a fondurilor la nivelul acestor zone;
16.
reaminteşte faptul că statele membre au fost invitate să pregătească două documente strategice pentru actuala perioadă de programare: un Plan de strategie naţională pentru dezvoltare rurală (FEADR) şi un Cadru strategic naţional de referinţă pentru politica regională (fonduri structurale); reaminteşte faptul că li s-a solicitat statelor membre să mobilizeze sinergiile şi să creeze mecanisme operaţionale de coordonare a diferitelor fonduri; totuşi, îşi exprimă regretul privind faptul că în acest proces accentul a fost pus, mai degrabă, pe garantarea demarcării între fonduri şi programe, decât pe crearea sinergiilor la nivelul acestora;
17.
consideră că eficienţa politicii de dezvoltare rurală nu poate fi obţinută decât dacă măsurile puse în aplicare în cadru FEADR şi al politicii de dezvoltare regională sunt coordonate şi complementare, astfel încât să se evite dubla finanţare şi disfuncţionalităţile; ia act cu îngrijorare de coordonarea insuficientă a măsurilor luate în timpul actualei perioade de programare în statele membre; prin urmare, solicită propuneri de reformă din partea Comisiei pentru garantarea unei mai bune coordonări a planificării şi aplicării măsurilor cofinanţate în cadrul politicii de coeziune şi al PAC; recunoaşte că reforma post-2013 a PAC şi fondurile structurale ale UE vor oferi posibilitatea reevaluării relaţiei dintre dezvoltarea rurală, pe de o parte, şi politica agricolă şi politica de coeziune, pe de altă parte;
18.
recunoaşte că principalul rol al politicii de dezvoltare rurală este de a menţine populaţia în zonele rurale şi de a-i asigura acesteia un nivel de viaţă decent;
19.
consideră că această abordare, care constă în separarea dezvoltării rurale de politica de coeziune prin crearea FEADR, trebuie monitorizată foarte atent în vederea evaluării impactului său real asupra dezvoltării zonelor rurale; indică faptul că noul sistem a fost instituit în 2007 şi că, prin urmare, nu se pot trage încă concluzii cu privire la viitorul acestei politici comunitare;
20.
subliniază faptul că una dintre priorităţile politicii de dezvoltare rurală este elaborarea unor măsuri care să nu conducă la abandonarea activităţilor agricole de către populaţia rurală şi care să contribuie, inter alia, la promovarea unor exploataţii competitive, la producerea de produse ecologice, de alimente şi băuturi tradiţionale de înaltă calitate;
21.
constată cu interes faptul că Axa 3 şi Axa 4 (LEADER) din al doilea pilon al PAC, care reprezintă 15% din totalul cheltuielilor aferente FEADR, privesc activităţi neagricole care vizează în principal diversificarea economiilor rurale; consideră că, având în vedere natura intervenţiilor finanţate în cadrul acestor Axe, care se aseamănă cu anumite acţiuni finanţate prin fondurile structurale, există un risc de suprapunere a politicilor;
22.
subliniază totuşi necesitatea de a se lua în considerare în special perspectivele populaţiei care lucrează în sectorul agricol, care ar trebui să se afle în continuare în centrul măsurilor de sprijin din cadrul politicii de dezvoltare rurală;
23.
subliniază importanţa sprijinirii tinerilor fermieri pentru a rămâne pe terenurile lor, chiar dacă aceştia nu se consacră în mod exclusiv producţiei agricole, prin oferirea de stimulente pentru dezvoltare şi alte activităţi, precum turismul rural, şi prin sprijinirea IMM-urilor din zonele rurale;
24.
consideră că obiectivele principale ale politicii de dezvoltare rurală pot fi realizate numai dacă această politică beneficiază de fonduri adecvate, care să fie utilizate conform priorităţilor stabilite pentru zonele rurale, şi că fondurile obţinute prin modulare ar trebui redistribuite întotdeauna comunităţilor agricole active;
25.
consideră că prin coordonarea politicii structurale şi a măsurilor de dezvoltare rurală se pot obţine proiecte cu o mai mare valoare adăugată europeană; este de părere că acest lucru reprezintă o posibilitate de valorizare durabilă a zonelor rurale, de exemplu prin intermediul unor măsuri de infrastructură sau al unor măsuri de protecţie a mediului;
26.
solicită Comisiei să prezinte date precise şi previziuni privind utilizarea FEADR şi a fondurilor structurale în zonele rurale şi să analizeze sinergiile care pot fi create de FEADR şi fondurile structurale în ceea ce priveşte fondurile disponibile pentru zonele rurale;
27.
invită Comisia să analizeze dacă programele politicii regionale pot contribui la garantarea unui venit sigur pentru agricultori, de exemplu prin intermediul unor activităţi legate de protecţia mediului şi a naturii şi de gestiunea spaţiului natural;
28.
subliniază faptul că printre provocările principale cu care se confruntă politica de coeziune se află dezvoltarea durabilă, nivelul veniturilor pe cap de locuitor, accesibilitatea, accesul la bunurile şi serviciile publice şi exodul rural şi că sprijinirea activităţilor economice în regiunile rurale poate constitui una dintre metodele cele mai eficace de realizare a acestor obiective;
29.
solicită Comisiei şi statelor membre să ţină cont în mod sistematic de zonele rurale în cadrul politicilor UE şi să sprijine în mod adecvat proiectele destinate dezvoltării capitalului uman, accentuând oportunităţile de formare profesională a întreprinzătorilor agricoli şi neagricoli din zonele rurale, în special a tinerelor, în vederea promovării ocupării forţei de muncă şi a creării de noi locuri de muncă;
30.
subliniază că, în vederea dezvoltării zonelor urbane, este necesar să se acorde o mai mare atenţie şi mai mult sprijin conservării peisajului natural şi al suprafeţelor cultivate, ecoturismului, producţiei şi utilizării de energie regenerabilă şi iniţiativelor locale, cum ar fi programele de furnizare a unor alimente de calitate şi pieţele de produse locale;
31.
evidenţiază rolul IMM-urilor în dezvoltarea rurală şi contribuţia acestora la convergenţă la nivel regional şi local; invită Comisia, statele membre şi autorităţile regionale şi locale să pună accent pe sporirea competitivităţii, sprijinind şi alte sectoare de producţie, şi să încurajeze spiritul întreprinzător în zonele rurale, în special prin eliminarea obstacolelor administrative, juridice sau cele legate de amenajare şi prin crearea unei infrastructuri informatice adecvate, precum şi prin creşterea stimulentelor acordate pentru realizarea de noi activităţi antreprenoriale, oferind, de asemenea, mai mult sprijin activităţilor neagricole şi promovând în acelaşi timp diversificarea economică în aceste zone;
32.
atrage din nou atenţia Consiliului, Comisiei, statelor membre şi autorităţilor locale cu privire la imensa provocare pe care o reprezintă dispariţia prefigurată a mai multor milioane de mici întreprinderi din zonele rurale, fapt ce va avea un impact considerabil la nivelul ocupării forţei de muncă şi, prin urmare, la nivelul stabilităţii spaţiilor rurale; solicită luarea tuturor măsurilor necesare, la toate nivelurile, în strânsă cooperare cu partenerii economici şi sociali;
33.
recunoaşte faptul că dificultăţile legate de punerea în aplicare a politicii de dezvoltare rurală ţin de întrepătrunderea dintre politicile sectoriale şi politica de coeziune teritorială, precum şi dintre aspectele economice şi sociale ale acestora, de numeroasele modele organizaţionale pentru repartizarea competenţelor şi de coordonarea acţiunilor la nivelul statelor membre şi, în acest sens, subliniază necesitatea de a crea sinergii între FEADR şi fondurile structurale şi de coeziune şi solicită Comisiei să ofere sprijin autorităţilor naţionale, regionale şi locale pentru a înţelege în mod corect posibilităţile oferite de aceste instrumente financiare; solicită statelor membre să asigure dialogul dintre autorităţile responsabile astfel încât să creeze sinergii între intervenţiile diferitelor fonduri şi să sporească eficacitatea acestora;
34.
consideră că reforma finanţării dezvoltării rurale impune mai întâi efectuarea de către Comisie a unor studii aprofundate pentru a evalua toate politicile sectoriale care un impact asupra zonelor rurale, în special PAC şi politica regională, în cadrul politicii de coeziune, precum şi formularea unei serii de bune practici pentru politica de dezvoltare rurală în ansamblu;
35.
invită Consiliul să convoace o reuniune comună informală a miniştrilor responsabili de politica agricolă şi de dezvoltare rurală pentru a se realiza un schimb de opinii cu privire la cele mai bune metode de coordonare a politicii de coeziune şi a măsurilor de dezvoltare rurală, şi să invite la această reuniune organele consultative ale UE (Comitetul Regiunilor şi Comitetul Economic şi Social European), precum şi reprezentanţi ai autorităţilor regionale şi locale;
36.
solicită Comisiei crearea unui grup de lucru la nivel înalt până în 2011 în cadrul bilanţului de sănătate al PAC, care ar urma să prezinte propuneri pentru garantarea viitorului economiei rurale şi al tuturor celor care vor locui în zone rurale după 2013;
37.
invită Comisia să stabilească sau să consolideze o reală administrare şi un parteneriat la toate nivelurile, asociind în mod direct toţi actorii, inclusiv IMM-urile şi microîntreprinderile, precum şi parteneri economici şi sociali, în vederea definirii priorităţilor de acţiune cele mai adaptate necesităţilor de dezvoltare ale zonelor rurale;
38.
constată că în procesul de dezvoltare rurală trebuie să se ţină seama de interesele zonelor suburbane şi că acest proces trebuie coordonat îndeaproape cu promovarea dezvoltării urbane şi subliniază că sinergiile dintre politicile de dezvoltare rurală şi urbană nu sunt nici suficiente, nici eficiente;
39.
recunoaşte potenţialul comunităţilor rurale de a acţiona în mod pozitiv în favoarea mediului prin desfăşurarea unor activităţi ecologice şi dezvoltarea de surse de energie alternative, precum biocombustibilii, ţinând seama în special de cele patru noi provocări ale politicii de dezvoltare rurală evidenţiate în cadrul bilanţului de sănătate al PAC, printre care se află, de exemplu, biodiversitatea şi energiile regenerabile;
40.
încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului şi Comisiei.
