A7-0031/2010
4.3.2010
RAPORT
referitoare la Declaraţia anuală pentru 2009 privind zona euro şi finanţele publice
(2009/2203(INI))
Comisia pentru afaceri economice şi monetare
Raportor: Sven Giegold
PE 430.644v02-00
CUPRINS
PROPUNERE DE REZOLUŢIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN......................................3
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE.....................................................................11
PROPUNERE DE REZOLUŢIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN
referitoare la Declaraţia anuală pentru 2009 privind zona euro şi finanţele publice
( 2009/2203(INI) )
Parlamentul European,
– având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „Declaraţia anuală pentru 2009 privind zona euro” şi Documentul de lucru al serviciilor Comisiei asupra Raportului anual privind zona euro, ambele din 7 octombrie 2009 ( COM(2009)0527 şi SEC(2009)1313 ),
– având în vedere Documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 12 august 2009 intitulat „Finanţele publice în UEM - 2009” ( SEC(2009)1120 ),
– având în vedere Comunicarea Comisiei din 14 octombrie 2009 privind sustenabilitatea pe termen lung a finanţelor publice pentru o economie în redresare ( COM(2009)0545 ),
– având în vedere recomandarea Comisiei din 28 ianuarie 2009 în vederea unei recomandări a Consiliului cu privire la actualizarea în 2009 a orientărilor generale ale politicilor economice ale statelor membre şi ale Comunităţii şi cu privire la aplicarea politicilor de ocupare a forţei de muncă ale statelor membre ( COM(2009)0034 ),,
– având în vedere Rezoluţia sa din 18 noiembrie 2008 privind UEM@10: primii 10 ani de Uniune Economică şi Monetară şi provocările viitoare
Texte adoptate, P6_TA(2008)0543 . ,
– având în vedere Rezoluţia sa din 11 martie 2009 referitoare la un plan european de relansare economică
Texte adoptate, P6_TA(2009)0123 . ,
– având în vedere Rezoluţia sa din 13 ianuarie 2009 referitoare la finanţele publice în UEM 2007-2008
Texte adoptate, P6_TA(2009)0013 . ,
– având în vedere Rezoluţia sa din 9 iulie 2008 referitoare la raportul anual al BCE pentru 2007
Texte adoptate, P6_TA(2008)0357 . ,
– având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri economice şi monetare ( A7-0031/2010 ),
A. întrucât statele membre s-au confruntat cu cea mai gravă criză economică şi socială de la începutul procesului de integrare europeană şi până acum;
B. întrucât stabilitatea monetară şi politicile fiscale solide şi-au dovedit meritele, reducând efectele crizei în Europa;
C. întrucât politica fiscală şi monetară, precum şi măsurile de stabilizare din sectorul financiar s-au dovedit cruciale pentru economia europeană;
D. întrucât coordonarea în timp a politicii fiscale şi a măsurilor anticriză în cadrul G20 şi al UE şi între statele membre a contribuit la evitarea înrăutăţirii situaţiei;
E. întrucât politica fiscală a multor state membre a fost prociclică;
F. întrucât o politică economică cu adevărat europeană există doar în materie de politică monetară, iar coordonarea politicii fiscale este limitată, deoarece această politică este, în general, de competenţa statelor membre;
G. întrucât preţurile petrolului, gazelor, mineralelor şi altor resurse neregenerabile sunt foarte volatile, contribuie la dezechilibrele globale şi reprezintă una dintre principalele cauze ale obstacolelor în calea atingerii ţintei de inflaţie stabilite de BCE (puţin sub 2% în 2008); deoarece se aşteaptă ca aceste preţuri să crească pe termen mediu, punând în pericol stabilitatea macroeconomică a zonei euro;
H. deoarece se preconizează că deficitele publice ale statelor membre vor creşte rapid până la cca 7% din VNB în 2010, din cauza impactului combinat al unor cheltuieli mai mari generate de stabilizatori automatici, măsuri discreţionare de sprijinire a economiei şi a sectorului financiar şi venituri fiscale mai mici; întrucât se aşteaptă o oarecare îmbunătăţire a nivelului deficitelor pentru 2011; întrucât, cu toate acestea, s-a întâmplat de mai multe ori ca anumite state membre să nu îndeplinească criteriile Pactului de stabilitate cu mult înainte de criză; întrucât revenirea la un sistem solid de finanţe publice este esenţial şi constituie o condiţie necesară pentru stabilitatea monedei comune;
I. întrucât costurile crizei sunt principalul motiv al noii deteriorări a finanţelor publice, echilibrele fiscale ale celor mai multe dintre statele membre îmbunătăţindu-se înainte de criză; întrucât trebuie menţionat, cu toate acestea, că mai multe state membre înregistrau datorii publice ridicate chiar şi înainte de criză;
J. întrucât au fost necesare cheltuieli publice anticiclice pentru a evita o criză economică chiar mai severă şi sunt în continuare necesare pentru a asigura stabilitatea economică; întrucât, cu toate acestea, deficitele bugetare structurale excesive şi datoriile publice prea mari constituie un obstacol semnificativ în calea creşterii economice şi restricţionează sever cheltuielile din domenii precum educaţia, asistenţa medicală, inovarea şi serviciile publice;
K. întrucât crearea zonei euro, deşi binevenită, înseamnă că opţiunea unei rate de schimb naţionale flexibile nu mai este posibilă;
L. întrucât deşi este aproape imposibil de prevăzut în planurile de politici o criză financiară de o amploare excepţională ca cea actuală, Pactul de stabilitate şi de creştere (PSC) a fost conceput pentru a fi aplicat şi în perioade favorabile şi nefavorabile, dar multe state membre şi-au ignorat obligaţia prevăzută de PSC de a se pregăti pentru perioadele nefavorabile;
M. întrucât globalizarea obligă zona euro să îşi asume un rol efectiv în guvernanţa economică şi financiară la nivel internaţional;
N. întrucât potenţialul monedei euro este insuficient exploatat la nivel internaţional, deoarece zona euro nu şi-a definit strategia internaţională într-un mod adecvat şi nici nu dispune de o reprezentare internaţională reală;
Politica monetară
1. este alarmat de actuala şi preconizata scădere a ratei de ocupare a forţei de muncă în Uniunea Europeană, în ciuda eforturilor excepţionale de politică monetară şi fiscală; subliniază că, pe lângă măsurile excepţionale de redresare, reformele structurale trebuie accelerate şi nu oprite, astfel încât economia şi piaţa muncii din Europa să fie mai robuste şi mai rezistente în faţa tulburărilor economice de la nivel mondial;
2. salută politica monetară activă şi flexibilă aplicată de BCE începând din octombrie 2008 de a creşte lichidităţile injectate în instituţiile de credit;
3. îşi exprimă îngrijorarea că lichidităţile suplimentare oferite de BCE şi de alte bănci centrale nu au fost utilizate de toate băncile pentru a reduce „criza creditelor” cu care se confruntă industria şi, în special, întreprinderile mici şi mijlocii;
4. salută cooperarea intensificată dintre Consiliu, BCE şi Eurogrup;
5. îşi exprimă îngrijorarea cu privire la consecinţele pe care le-ar putea avea asupra zonei euro devalorizarea dolarului american şi a yuanului chinezesc, acesta din urmă devalorizat artificial în urma unei intervenţii inechitabile a guvernului chinez; îşi exprimă îngrijorarea cu privire la posibila apariţie a unei noi bule a activelor în Asia; invită la un dialog macroeconomic intensificat la nivel internaţional pentru a ajusta ratele de schimb astfel încât să se poată asigura o economie mondială mai echilibrată;
6. subliniază că obiectivul de stabilizare a preţurilor poate fi atins numai dacă se abordează în mod adecvat cauzele profunde ale inflaţiei; atrage atenţia, în acest context, asupra faptului că inflaţia crescută, de dinainte de izbucnirea crizei financiare, nu a fost cauzată de o cerere internă excesivă, ci a fost generată de o creştere a preţurilor energiei, alimentelor, mărfurilor şi activelor financiare şi reale;
7. subliniază faptul că disciplina moderării salariale frânează, de asemenea, creşterea veniturilor populaţiei şi, prin urmare, a consumului privat; prin urmare, avertizează asupra concentrării în exclusivitate pe moderarea salarială ca mijloc de atingere a stabilităţii preţurilor şi de menţinere a competitivităţii; reaminteşte că gradul sporit de concurenţă la nivel mondial a contribuit deja la crearea unei presiuni descendente asupra salariilor, în timp ce creşterea preţurilor la mărfurile de consum şi a cheltuielilor cu energia au redus puterea de cumpărare a consumatorilor din UE; subliniază că încurajarea evoluţiei salariilor reale în acelaşi ritm cu creşterea productivităţii pentru a garanta o stabilitate a distribuţiei veniturilor pe termen lung;
8. îşi reiterează solicitarea de a se asigura o mai bună coordonare între OMC, FMI, Consiliul pentru stabilitate financiară şi Grupul Băncii Mondiale pentru combaterea speculaţiilor şi pentru depăşirea provocărilor generate de criza economică;
9. reaminteşte că fluctuaţiile ratelor de schimb constituie un impediment în calea redresării economice mondiale şi că coordonarea politicii monetare este esenţială pentru a evita apariţia unor dezechilibre financiare care ar putea conduce la instabilitate macroeconomică; solicită să se organizeze, sub auspiciile FMI, o conferinţă monetară la nivel mondial care să găzduiască consultări generale asupra chestiunilor monetare;
Îmbunătăţirea coordonării şi a cooperării în domeniul politicilor economice
10. împărtăşeşte îngrijorarea Comisiei privind dezechilibrele semnificative care afectează costurile unitare ale forţei de muncă, ratele de creştere a productivităţii, disparităţile crescânde în distribuirea veniturilor şi a bogăţiei, conturile curente şi diferenţele dintre ratele dobânzilor în Uniunea Europeană şi în zona euro şi îşi exprimă îngrijorarea cu privire la absenţa unor mecanisme eficiente care să prevină adâncirea acestor dezechilibre;
11. invită Comisia să dezvolte, în conformitate cu propunerile din Documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoţeşte Comunicarea Comisiei din 7 mai 2008 intitulată „UEM@10: succese şi provocări după 10 ani de Uniune Economică şi Monetară” ( COM(2008)0238 ), instrumente de diagnostic şi indicatori pentru a monitoriza şi a evalua mai eficient evoluţiile economice relevante din statele membre, printre acestea numărându-se supravegherea multilaterală a costurilor unitare ale forţei de muncă, a ratelor reale de schimb, a pieţelor financiare şi a politicilor care afectează competitivitatea;
12. ia act de îngrijorarea exprimată de Comisie, în declaraţia sa anuală din 2009 cu privire la zona euro, referitor la dezechilibrele acumulate în cadrul acesteia, precum şi la cele două mari cauze ale dezechilibrului, identificate de către Comisie: pe de o parte vulnerabilitatea modelului de creştere axat pe exporturi competitive, fără a fi susţinute de cererea internă, şi respectiv, în anumite ţări cu deficit, dezechilibrele au luat forma unor presiuni excesive a cererii interne, o creştere semnificativă a preţurilor imobiliarelor şi un sector al construcţiilor supradimensionat; sugerează Comisiei, prin urmare, să examineze posibilele modalităţi de îmbunătăţire efectivă a guvernanţei economice a zonei euro, inclusiv instituirea unor noi mecanisme de preîntâmpinare a unei noi creşteri excesive a unor astfel de dezechilibre în viitor şi a şocurilor asimetrice la care acestea contribuie;
13. subliniază faptul clar exprimat de Comisie, în declaraţia sa anuală din 2009 cu privire la zona euro, şi anume funcţionarea deficientă în timpul crizei a mecanismului creat pentru coordonarea politicilor în cadrul zonei euro; împărtăşeşte opinia Comisiei că o aprofundare şi o extindere a monitorizării macroeconomice sunt urgent necesare pentru a furniza o reacţie coordonată la criză;
14. salută utilizarea fondurilor BEI, precum şi contribuţiile comune, dar diferite ale statelor membre la cheltuielile publice anticiclice din perioada de criză, pentru a compensa parţial dimensiunea limitată a bugetului UE; avertizează totuşi împotriva recurgerii excesive la BEI, ceea ce ar conduce la evitarea procedurii bugetare şi ar împiedica Parlamentul să se exprime cu privire la orientarea cheltuielilor angajate; reaminteşte, aşadar, că BEI nu ar trebui să se substituie bugetului UE;
15. este de acord cu Comisia că supravegherea şi reglementarea pieţelor financiare, disciplina fiscală, precum şi limitarea deficitelor interne şi externe sunt esenţiale pentru dezvoltarea cu succes a UEM;
16. subliniază că este necesar să fie aplicate integral normele PSC, observând totodată că normele prevăzute în PSC vizează doar deficitul public şi datoria publică; subliniază că acest instrument de coordonare fiscală se adresează doar parţial cauzelor majore ale dezechilibrelor economice din zona euro; consideră, prin urmare, că coordonarea fiscală ar trebui să depăşească actualele prevederi ale PSC;
17. subliniază că actuala criză economică şi financiară şi coordonarea financiară consolidată dintre statele membre care au adoptat deja euro nu ar trebui să conducă la închiderea zonei euro;
18. îşi reiterează opinia potrivit căreia coordonarea economică ar trebui să ia forma unei strategii europene integrate privind economia şi ocuparea forţei de muncă, bazată pe viitoarea Strategie UE 2020, orientările politice integrate, strategia de dezvoltare durabilă şi programele de stabilitate şi convergenţă;
Finanţele publice
19. îşi exprimă profunda îngrijorare faţă de nivelul inadmisibil al datoriei publice şi creşterea sa rapidă preconizată pentru 2010 şi 2011;
20. subliniază importanţa utilizării eficiente a noilor dispoziţii de la articolul 136 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene pentru a îmbunătăţi cooperarea şi guvernanţa economice în zona euro; aşteaptă cu interes adoptarea unor propuneri concrete în acest sens de către Comisie şi de către Preşedintele Eurogrupului;
21. salută primul raport anual al Comitetului consultativ european pentru guvernanţă statistică şi este de acord, printre altele, cu concluzia sa conform căreia ar trebui să se urmărească stabilirea prin lege a independenţei profesionale a autorităţilor statistice naţionale în statele membre în care acest lucru nu s-a făcut deja; aşteaptă cu interes o evaluare a Comisiei (Eurostat) în contextul monitorizării anuale a respectării ghidului practic, după cum se prevede în recomandarea Comisiei privind independența, integritatea și responsabilitatea autorităților statistice naţionale și comunitare ( COM(2005)0217 final);
22. îşi exprimă îngrijorarea cu privire la abilitatea scăzută a statelor membre de a contracara noi conjuncturi economice defavorabile şi de a contribui la investiţiile urgent necesare în cunoaştere, în modernizarea sectorului industrial şi în dezvoltare durabilă;
23. este de acord că, prin îmbunătăţirea flexibilităţii cadrului, PSC revizuit în 2005 furnizează instrumente adecvate de coordonare a strategiilor de ieşire din criză şi permit suficient spaţiu de manevră în timpul perioadelor de declin economic în vederea consolidării relansării economice; consideră totuşi că, odată depăşită actuala recesiune, este necesar să se consolideze componenta preventivă a pactului, respectându-se totodată PSC reformat, pentru a se asigura că statele membre se abţin efectiv de la introducerea de politici prociclice în perioadele de creştere;
24. subliniază faptul că la evaluarea programelor de stabilitate şi de convergenţă ale statelor membre Comisia ar trebui să acorde o mai mare atenţie concluziilor din Comunicarea sa privind sustenabilitatea pe termen lung a finanţelor publice pentru o economie în redresare ( COM(2009)0545 );
25. sprijină utilizarea de către Comisie a procedurii aplicabile în caz de deficit excesiv pentru a reduce deficitul public şi subliniază importanţa aplicării la momentul oportun a unor programe ambiţioase, concrete şi cuantificabile de echilibrare a finanţelor publice în statele membre începând din 2010 şi 2011;
26. este extrem de îngrijorat de evoluţia deficitului din Grecia; cere să se tragă învăţăminte din această situaţie în extinderile viitoare ale zonei euro, în special cu privire la calitatea datelor statistice;
27. consideră că statele membre care se confruntă cu dificultăţi în a asigura viabilitatea finanţelor lor publice ar trebui, într-o primă etapă, să îşi asume soluţionarea acelor dificultăţi, în special printr-o politică fiscală mai adecvată; solicită statelor membre să accelereze ritmul reformelor lor prin acţiuni politice hotărâte prin care să acopere golurile de viabilitate cauzate de ratele ridicate de îndatorare şi de costurile generate de îmbătrânirea populaţiei;
28. subliniază faptul că anumite deficienţe ale structurii UEM şi, într-o oarecare măsură, politica economică a anumitor state membre ale zonei euro, precum şi a partenerilor terţi le-au creat dificultăţi statelor membre în buna organizare a sistemelor lor financiare; reiterează convingerea sa că actualul mecanism de coordonare a politicilor din zona euro ar trebui extins pentru a soluţiona îndeosebi dezechilibrele şi discrepanţele economice actuale şi viitoare din zona euro; regretă, în acest context, că nu există angajamente de coordonare cu caracter obligatoriu între guvernele din zona euro;
29. solicită Comisie să propună un set de măsuri care să ajute statele membre să restabilească echilibrul finanțelor lor publice și să finanțeze investiții publice prin:
(a) euroobligaţiuni sau măsuri similare pentru reducerea costurilor dobânzilor pentru serviciul datoriei publice, având în vedere că diferenţele dintre ratele dobânzilor din statele membre nu au scăzut faţă de nivelurile dinaintea crizei;
(b) încurajarea cooperării fiscale între statele membre, inclusiv prin stabilirea unui calendar pentru introducerea unei baze fiscale consolidate comune pentru întreprinderi;
(c) introducerea unui sistem de raportare pentru fiecare țară cu privire la veniturile întreprinderilor și impozitele asupra acestora;
30. îşi reiterează opinia că, atunci când decid bugetul naţional, guvernele statelor membre ar trebui să ţină seama de orientările integrate şi de recomandările specifice pentru ţara respectivă, precum şi de situaţia bugetară generală din zona euro; diferitele calendare fiscale naţionale şi principalele ipoteze utilizate pentru realizarea previziunilor subiacente ar trebui armonizate pentru a evita disparităţile cauzate de utilizarea unor previziuni macroeconomice diferite (privind, de exemplu, creşterea economică în lume şi în UE, preţul barilului de petrol, ratele dobânzilor) şi a altor parametri diferiţi;
31. solicită Comisiei şi statelor membre să coopereze pentru definirea unor instrumente care să sporească gradul de comparabilitate al bugetelor naţionale în ceea ce priveşte diversele categorii de cheltuieli;
32. solicită Comisiei să facă o propunere concretă cât mai rapid cu putinţă privind modul în care sectorul financiar ar trebui să contribuie la acoperirea costurilor crizei;
33. solicită BCE, Comisiei şi statelor membre din zona euro să încurajeze procesul de integrare economică şi monetară în Uniunea Europeană şi să sprijine extinderea zonei euro;
34. solicită BCE să sprijine eforturile depuse de statele membre din afara zonei euro pentru adoptarea monedei unice, în special în cazurile în care statele membre au dat dovadă de o disciplină fiscală adecvată şi stabilă;
Soluţionarea dependenţei de resurse şi crearea mai multor locuri de muncă în sectoare moderne şi durabile din punct de vedere ecologic
35. reaminteşte că această criză nu poate constitui o scuză pentru a amâna combaterea schimbărilor climatice şi a degradării mediului; subliniază că întârzierea măsurilor ar putea fi costisitoare atât în termeni economici, cât şi de mediu şi că o eficienţă energetică şi a resurselor îmbunătăţită, cuplată cu o tranziţie spre resurse regenerabile durabile reprezintă cel mai bun mod de la limita dependenţa de resurse insuficiente şi de a crea, în acelaşi timp, locuri de muncă în sectoare moderne, durabile din punct de vedere ecologic;
36. solicită statelor membre şi Comisiei să îşi sporească radical eforturile în această direcţie şi solicită BCE şi Comisiei să includă această chestiune în rapoartele lor economice periodice;
37. solicită Eurogrupului să ia măsurile care se impun pentru a facilita intrarea în zona euro a statelor membre care doresc să adopte moneda unică şi îndeplinesc condiţiile impuse în acest sens;
Reprezentarea externă a zonei euro
38. își reiterează opinia că eforturile întreprinse spre o reprezentare comună pe plan internațional a zonei euro nu au condus la progrese semnificative, în ciuda crizei;
39. este de părere că agenda politicii UEM va fi marcată, printre altele, de noile provocări reprezentate de economiile asiatice emergente; regretă lipsa de progrese în îmbunătăţirea reprezentării externe a zonei euro, în ciuda rolului din ce în ce mai important jucat de euro ca monedă de rezervă pe plan mondial; subliniază că zona euro trebuie să îşi construiască o strategie internaţională pe măsura statutului internaţional al monedei sale;
40. subliniază, de asemenea, că dezechilibrele mondiale legate de fluctuaţiile ratelor de schimb, printre altele ale celor dintre dolarul american şi yuanul chinezesc, pe de o parte, şi euro, pe de altă parte, trebuie soluţionate pentru a evita noi crize financiare pe viitor; în acest sens, invită Eurogrupul, Consiliul şi BCE să îşi coordoneze mai bine acţiunile din domeniul politicii privind ratele de schimb;
41. subliniază importanţa concluziilor G-20 asupra dezechilibrelor mondiale şi asupra măsurilor pe care fiecare zonă economică trebuie să le ia pentru a-şi echilibra economia; subliniază importanţa ratelor de schimb pentru pregătirea următoarelor summituri G20; este de părere că pregătirile în cauză ar trebui să se facă mai transparent în UE şi că Parlamentul ar trebui să fie informat în această privinţă;
°
° °
42. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Comisiei, parlamentelor statelor membre, Eurogrupului, Băncii Centrale Europene şi Băncii Europene de Investiţii.
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE
Data adoptării
23.2.2010
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
39
4
2
Membri titulari prezenţi la votul final
Burkhard Balz, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Nikolaos Chountis, George Sabin Cutaş, Rachida Dati, Leonardo Domenici, Derk Jan Eppink, Diogo Feio, Markus Ferber, Elisa Ferreira, Vicky Ford, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Sven Giegold, Sylvie Goulard, Enikő Győri, Liem Hoang Ngoc, Jürgen Klute, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Werner Langen, Astrid Lulling, Hans-Peter Martin, Arlene McCarthy, Íñigo Méndez de Vigo, Sławomir Witold Nitras, Antolín Sánchez Presedo, Olle Schmidt, Edward Scicluna, Peter Simon, Peter Skinner, Theodor Dumitru Stolojan, Kay Swinburne, Ramon Tremosa i Balcells, Corien Wortmann-Kool
Membri supleanţi prezenţi la votul final
Thijs Berman, Sophie Briard Auconie, David Casa, Sari Essayah, Robert Goebbels, Sophia in ‘t Veld, Syed Kamall, Philippe Lamberts, Olle Ludvigsson, Gay Mitchell, Werner Schulz
