Grupurile politice la Parlamentul European
Instituţii
2007-11-30 - 13:21
Dacă expresia „grup politic“ în context european vă este neclară, atunci următorul dosar a fost scris pentru dumneavoastră.
Aici vă prezentăm cele şapte grupuri politice de la Parlamentul European, istoricul lor, liderii şi programele.
Începem prin a vă prezenta grupul politic şi rolul acestuia în Uniunea Europeană.
Sistemul grupurilor politice la Parlamentul European este unul specific.
Deputaţii europeni se reunesc nu în funcţie de interesele naţionale, ci în formaţiuni supranaţionale ce reprezintă interese comune.
De exemplu, grupul cel mai mare în această legislatură, Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) şi al Democraţilor Europeni reuneşte 278 de deputaţi reprezentând toate cele 27 de state membre.
În momentul de faţă, la Parlamentul European sunt şapte grupuri politice, la care se adaugă 14 deputaţi neafiliaţi.
Din ianuarie pânǎ în noiembrie 2007, a existat un alt grup politic numit identitate, Tradiţie și Suveranitate (ITS).
Pentru formarea unui grup politic nou este nevoie de cel puţin 20 de deputaţi iar cel puţin o cincime din statele membre trebuie să fie reprezentate în cadrul grupului.
20060215FCS05277
În centrul Parlamentului
O perspectivă asupra grupurilor politice Grupurile politice sunt esenţiale pentru buna funcţionare a Parlamentului European: ele hotărăsc ce subiecte vor fi dezbătute în sesiune şi pot aduce amendamente rapoartelor ce sunt votate în plen.
Înaintea sesiunii, fiecare grup politic hotărăşte asupra poziţiei pe care o va lua; cu toate acestea, nici un membru nu poate fi forţat să voteze într-un anumit fel.
„Coordonatorii de grup“ joacă un rol important, oferind un punct de contact în interiorul grupului lor politic şi organizând în cadrul comisiilor sprijinul în ceea ce priveşte votarea rapoartelor.
Fiecare grup politic îşi desemnează un preşedinte - în anumite cazuri doi preşedinţi.
Influenţa grupurilor se reflectă în faptul că ele pot propune candidaţi pentru toate posturile importante, şi anume pentru preşedintele Parlamentului, pentru vicepreşedinţi, preşedinţii de comisie şi chestori.
Site-urile grupurilor politice
Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) şi al Democraţilor Europeni
Logo-ul grupului PPE-DE Creşterea competitivităţii Europei prin investiţia în cercetare şi învăţare pe tot parcursul vieţii este numai unul din obiectivele Partidului Popular European şi al Democraţilor Europeni, cel mai mare grup de la Parlamentul European.
Cu 277 de membri din toate cele 27 de state membre ale UE, partidul reprezintă o forţă importantă în peisajul politic european.
Într-o perspectivă politică mai largă, 11 dintre prim miniştrii UE şi preşedintele Comisiei Europene provin din această familie politică.
În ceea ce priveşte naţionalităţile, cel mai mare bloc în grup este delegaţia germană, cu 49 de deputaţi, iar cele mai mici sunt Danemarca şi Estonia, cu câte un deputat fiecare.
Grup important, creat în 1953
Mai cunoscut sub acronimul PPE-DE, grupul poartă numele complet de „Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) şi al Democraţilor Europeni“.
Acesta reuneşte partidele democraţilor-creştini, ale conservatorilor şi partide şi deputaţi de centru-dreapta din toată Europa.
Din 1999, este grupul cel mai important din punct de vedere al numărului de membri, dar a fost fondat în 1953, când democraţii-creştini participau la Comunitatea europeană a cărbunelui şi oţelului - prima instituţie parlamentară.
Grupul PPE-DE se bucură de o majoritate confortabilă prin comparaţie cu rivalul său, Grupul Socialist, care are doar 217 de membri din 25 de state membre.
Alegerile europene din 2004, primele care au implicat şi cele 10 ţări noi din Europa centrală şi orientală, au fost un adevărat succes pentru grup, care a obţinut 38,11% din voturi, deci o creştere de trei puncte faţă de alegerile din 1999.
Pentru că este grupul cel mai mare în Parlament, PPE-DE deţine multe posturi influente: Preşedintele Parlamentului, patru din cei 14 vicepreşedinţi şi 9 din cei 22 de preşedinţi de comisie şi sub-comisie provin din acest grup.
„Nevoie de reformă, de flexibilitate, de responsabilitate şi de mai puţină birocraţie“
Preşedintele grupului se numeşte Joseph Daul.
Acest francez este deputat european din 1999 şi de profesie agricultor.
Înainte era preşedinte al Comisiei pentru agricultură la Parlamentul European.
Originar din Alsacia, vorbeşte curent limba germană şi are doi copiii.
În aprilie 2007 va avea 60 de ani.
Pentru domnul Daul, faptul că PPE-DE include deputaţi din toate cele 27 de state membre „ilustrează munca hotărâtă pe care acest grup a depus-o în favoarea reunificării europene.
Această superioritate nu este doar numerică: cu ocazia tuturor voturilor importante (Reach, Directiva serviciilor etc.) grupul nostru a ştiut să îşi valorifice poziţiile, fără sectarism, dar şi fără complexe.
Am devenit esenţiali pe scena politică europeană pentru că aşa au vrut cetăţenii europeni.“
Marea diversitate a partidelor europene reprezentate în grupurile politice de la Parlament şi tradiţiile şi politicile lor naţionale determină o coeziune ideologică şi un spirit de partid mai puţin marcate decât în partidele naţionale.
Acest lucru se reflectă în abordarea adoptată de grupul PPE-DE, care se străduieşte să „constituie majorităţi în toate chestiunile importante“, „fără să neglijeze grupurile mici“.
În timp ce până acum posturile cheie în comisiile specializate erau ocupate de cele două grupuri mari, grupurile mici sunt implicate din ce în ce mai mult şi obţin acum o parte echitabilă din posturi.
Site-ul grupului PPE-DE
Grupul Socialist din Parlamentul European
Logo-ul grupului PSE Solidaritatea, dezvoltarea durabilă şi justiţia socială sunt câteva din principiile comune deputaţilor social-democraţi, socialişti şi laburişti la Parlamentul European.
Pentru a-şi consolida influenţa şi pentru a se asigura că propunerile lor beneficiază de un sprijin real, deputaţii grupului socialist au început să coopereze între ei încă de la începutul integrării europene.
Acum ei formează al doilea grup ca mărime la Parlamentul European.
Socialiştii au obţinut 27,19% din voturi la alegerile din 2004, obţinând astfel 200 de locuri în Parlament.
Membrii grupului, provenind din 25 de state membre, sunt prezenţi în toate comisiile permanente şi chiar deţin preşedinţia a şapte dintre ele.
Cinci vice-preşedinţi ai PE aparţin de asemenea grupului socialist.
Preşedintele grupului, Martin Schulz, este german.
Deputat european din 1994, a fost ales preşedinte al grupului în 2004.
Dumnealui are un rol esenţial în buna funcţionare a grupului politic.
De fapt, domnul Schulz este cel care coordonează toate activităţile grupului, vorbeşte în numele socialiştilor şi reprezintă poziţia acestora în timpul sesiunii.
Înaintea primelor alegeri directe pentru Parlamentul European, în 1979, socialiştii au publicat un manifest al alegerilor europene, definind priorităţile politice ale grupului, şi de atunci au menţinut această tradiţie.
Obiectivele lor includ creşterea economică, lupta împotriva sărăciei, integrarea socială, protejarea mediului înconjurător.
Dar, odată cu globalizarea constantă şi creşterea şomajului, se pare că crearea de locuri de muncă constituie principala provocare în prezent.
Socialiştii consideră că şomajul este o piatră de moară agăţată de gâtul Europei sociale.
Complexitatea problemelor cărora trebuie să le facă faţă Europa poate fi uneori foarte tehnică şi greu de înţeles.
Apropierea Uniunii Europene de cetăţenii săi continuă să fie, pentru socialişti, una din provocările majore. „Într-o serie de dezbateri şi de decizii politice, printre care extinderea UE, produsele chimice, bugetul şi chiar numirea Comisiei, grupul socialist se plasează în poziţie de lider, atunci când este vorba de apărarea intereselor cetăţenilor la nivelul reglementărilor europene“ a declarat domnul Schulz.
Este vorba aici de domenii în care „Europa ascultă vocea cetăţenilor săi“.
Site-ul grupului PSE
Grupul Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa
Logo-ul grupului ALDE Cu 106 deputaţi provenind din 22 de state, Alianţa Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa este, ca mărime, al treilea grup politic la Parlamentul European.
Federalist, dar respectând diversitatea, acest grup încearcă să echilibreze puterea spre centrul politic.
Repartizarea responsabilităţilor între grupurile politice a adus grupului ALDE trei posturi de preşedinte de comisie (Libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne; Pescuit; Transport şi turism) şi doi vicepreşedinţi în biroul Parlamentului.
În ceea ce priveşte delegaţiile naţionale din cadrul grupului, cele mai mari aparţin Italiei, Marii Britanii şi Franţei.
La „mijloc“, între cele două grupuri mari şi celelalte mai mici, ALDE reuşeşte să îşi facă auzită vocea distinct, deşi câteodată joacă rol de „pod“ în divizarea politică.
Cinci priorităţi pentru 2006
Preşedintele grupului, Graham Watson, deputat european britanic din 1994, subliniază originalitatea formaţiunii sale politice: „Liberalii şi democraţii au o ideologie clară.
Ştim ce tip de societate dorim să creăm“.
Aspirând spre acest tip de societate, grupul distinge cinci priorităţi pentru 2006:
susţinerea unui buget european pe termen lung, adaptat nevoilor şi priorităţilor politice ale Uniunii, în special în domeniile cercetării ştiinţifice şi inovării tehnice
menţinerea presiunii asupra statelor membre pentru ca acestea să pună în practică reformele necesare creşterii şi ocupării locurilor de muncă
încurajarea tuturor iniţiativelor europene ce vizează ameliorarea calităţii mediului înconjurător şi garantarea unei economii viabile pe termen lung
recâştigarea încrederii opiniei publice europene pentru a permite, în timp util, o dezbatere sinceră asupra viitorului Constituţiei Europei
asigurarea unui comportament adecvat al UE faţă de valorile pe care aceasta le promovează, în special în relaţiile cu ţările terţe
Viziune şi conducere
Pentru Graham Watson, cele mai mari provocări ale secolului 21 (creşterea demografică şi imigrarea, schimbarea climatică) nu pot fi abordate decât la nivel supranaţional. „Comisia ne-a dat un plan D, de la dialog, dar avem nevoie şi de un plan V de la viziune şi de un plan C de la conducere“, a spus domnul Watson.
Viziunea grupului este clar afirmată de către preşedintele său: „promovăm valori ca libertatea, dreptatea, comunitatea şi statul de drept, în Europa şi în străinătate.
Forţa noastră stă în combinarea beneficiilor unui dinamism economic cu obiectivele unei justiţii sociale“.
Disputele politice recente în grupul ALDE s-au concentrat asupra deschiderii pieţei serviciilor către concurenţă şi asupra obiceiului unor instituţii europene de a lua decizii cu uşile închise.
În două cuvinte, o combinaţie de liberalism şi democraţie.
Site-ul grupului ALDE
Grupul Uniunea pentru Europa Naţiunilor
Logo-ul grupului UEN După cum indică clar numele, Grupul Uniunea pentru Europa Naţiunilor (UEN) militează pentru o Europă a statelor-naţiuni care să dea guvernelor şi ţărilor posibilitatea de a coordona şi coopera în construirea unei Europe mai integrate şi mai stabile, bazate pe diversitate.
Grupul susţine puternic principiul subsidiarităţii, pe care îl consideră esenţial în repartizarea echitabilă a puterilor între UE, naţiuni şi autorităţile locale în interesul cetăţenilor.
„Apărarea valorilor noastre culturale, susţinerea popoarelor care doresc să progreseze apărând libertatea, democraţia şi drepturile omului, promovarea unei politici sociale care merge mână în mână cu dezvoltarea economică şi solidaritatea cu cei săraci sunt, pentru noi, obiective fundamentale“ a declarat Cristiana Muscardini, co-preşedintă a grupului UEN. „Bogăţia diversităţii şi respectul pentru diferenţă reprezintă liantul care ne apropie unii de alţii“ a adăugat co-preşedintele Brian Crowley.
După alegerile din 2004, 27 de deputaţi europeni aparţineau grupului UEN, reprezentând 3,7% din voturi.
În cei doi ani şi jumătate care au urmat alegerile, alţi 17 deputaţi din Polonia, Italia şi Lituania s-au alăturat grupului.
Acum, numărul total al deputaţilor europeni aparţinând grupului UEN este 44.
Delegaţia poloneză este cea mai mare, cu 20 de membri, urmată de cea italiană cu 13.
Celelalte patru ţări care au deputaţi în acest grup sunt: Lituania, Letonia, Irlanda şi Danemarca.
În funcţie de numărul de locuri pe care le deţine în Parlament, UEN a dobândit preşedinţia Comisiei pentru petiţii şi un post de vicepreşedinte al Parlamentului - deputatul polonez Adam Bielan.
Grupul mai deţine şi opt posturi de vicepreşedinte de comisie.
Este la fel de bine reprezentat în delegaţii, cu patru posturi de vicepreşedinte şi preşedinţia Delegaţiei pentru relaţiile cu Canada.
Preşedinţia grupului UEN este împărţită între irlandezul Brian Crowley, cel mai vechi dintre deputaţii irlandezi şi cel mai tânăr preşedinte de grup în momentul de faţă, şi italianca Cristiana Muscardini, fostă membră a Convenţiei europene pentru grupul UEN.
Dintre toţi deputaţii europeni italieni, dumneaei este cea care a deţinut cel mai lung mandat la Parlamentul European.
Acest grup, format în 1999, militează ferm pentru o economie de piaţă socială, educaţie şi cercetare, dar şi pentru protecţia mediului înconjurător.
Grupul se opune puternic conceptului de societate exclusiv materialistă.
Identitatea naţională, cultura şi limba sunt în centrul priorităţilor grupului, care consideră familia drept soclul societăţii şi cel mai bun loc de transmitere a valorilor care constituie fundaţia UE.
Site-ul grupului UEN
Grupul Verzilor/Alianţa Liberă Europeană
Logo-ul grupului Verzilor/ALE După un început în care s-au interesat de probleme strict ecologice, Verzii s-au extins din ce în ce mai mult în peisajul politic în ultimii ani.
În dezbaterile asupra directivei serviciilor, Daniel Cohn-Bendit, co-preşedinte al partidului, a rezumat ideologia lor declarând că: „într-o perioadă în care Comisia UE vizează o ordine de zi din ce în ce mai favorabilă industriei, Verzii luptă cu hotărâre pentru garantarea unui echilibru adecvat între reformele economice şi interesele sociale“.
Grupul Verzilor/Alianţa Liberă Europeană este un grup politic tânăr.
Primele partide ecologice au apărut în anii '70 şi au avut nevoie de un deceniu pentru a-şi transforma angajamentul în adevărată forţă politică.
Abia în 1984 Verzii au început să îşi coordoneze eforturile la nivel european.
În iulie 1999, aceştia s-au alăturat Alianţei Libere Europene, care regrupează partidele ce militează pentru democraţie şi dreptul la autodeterminare al naţiunilor fără stat şi al regiunilor Europei.
S-a format astfel un grup nou: Verzi/ALE.
Acest grup este format din 42 de deputaţi europeni provenind din 13 state.
Delegaţia germană este cea mai mare, cu 13 deputaţi, iar Luxemburg, Danemarca, Finlanda, Suedia şi Letonia au fiecare câte un reprezentant.
Grupul deţine preşedinţia Subcomisiei pentru drepturile omului, prin deputata franceză Hélène Flautre, şi şase posturi de vicepreşedinte în cadrul altor comisii.
Al treilea vicepreşedinte al Parlamentului este francezul Verde Gérard Onesta.
Graţie participării sale permanente la politica europeană, grupul şi-a extins câmpul de interes dincolo de domeniul strict al mediului înconjurător.
Partidul actual a anunţat că şi-a fixat ca obiective construirea unei societăţi care să respecte drepturile fundamentale şi mediul, înrădăcinarea democraţiei prin descentralizare, încurajarea participării directe a cetăţenilor la procesul de luare de decizii şi iniţierea unor reforme economice şi sociale care să concretizeze dezvoltarea durabilă pentru om şi natură.
Grupul Verzilor/ALE are doi preşedinţi.
Monica Frassoni, co-preşedintă a grupului, a rezumat recent activităţile grupului său declarând că „Verzii încearcă să împiedice UE să urmeze o strategie fără perspectivă şi care sacrifică mediul înconjurător şi justiţia socială în profitul unor grupuri de interese“.
Site-ul grupului Verzilor/ALE
Grupul Confederal al Stângii Unite Europene/Stânga Verde Nordică
Logo-ul grupului GUE/NGL Cu 41 de membri, Grupul Confederal al Stângii Unite Europene/Stânga Verde Nordică (GUE/NGL) este al şaselea grup ca mărime la Parlamentul European şi acţionează în calitate de forum de cooperare între partidele de stânga.
Grupul afirmă că vrea să construiască „o altă Europă: socială, paşnică, democratică, feministă, ecologică şi solidară cu toate popoarele din lume“.
GUE/NGL a fost creat ca grup politic în 1994, la începutul celei de-a patra legislaturi.
Înainte de această dată, partidele de stânga au cooperat în alte formaţiuni.
După a treia extindere a UE, când au aderat Austria, Finlanda şi Suedia, în ianuarie 1995, reprezentanţii partidelor de stânga din ţările nordice s-au alăturat grupului.
De aceea, grupul este format din două sub-grupuri: Stânga Unită Europeană şi Stânga Verde Nordică.
După ultimele alegeri europene, în iunie 2004, aproape nouă milioane de alegători au votat pentru partidele din grupul GUE/NGL.
Astăzi, grupul numără 41 de deputaţi din 14 state membre.
Delegaţia germană şi cea italiană sunt cele mai importante ca număr, cu şapte membri fiecare, urmate de delegaţia cehă, care numără şase deputaţi.
Celelalte delegaţii numără între unul şi patru reprezentanţi.
Preşedintele Comisiei pentru comerţ internaţional, Helmut Markov, şi vicepreşedinta Parlamentului, Luisa Morgantini, aparţin acestui grup.
Cele 16 partide care aderă la grup reprezintă partidele comuniste, socialiste şi de stânga.
Această diversitate poate aduce abordări diferite asupra anumitor subiecte.
Pentru grup, este important ca fiecare partid să îşi păstreze identitatea şi politica proprii, concentrându-şi în acelaşi timp eforturile necesare pentru atingerea obiectivelor politice comune.
Europa poate construi poduri între civilizaţii
Parlamentar european din 1979 şi deputat comunist francez, Francis Wurtz este preşedintele grupului.
Ales în această funcţie din 1999, îşi exersează în momentul de faţă al doilea mandat de preşedinte. „Europa poate şi trebuie să fie altceva decât restricţii şi şomaj.
Într-o lume din ce în ce mai interdependentă, Europa are posibilitatea, dacă are şi voinţa politică, să amelioreze condiţiile de viaţă ale oamenilor obişnuiţi“ a afirmat domnul Wurtz.
De asemenea, dumnealui crede că Europa poate juca un rol esenţial pe scena internaţională, contribuind la construirea de poduri între civilizaţii. „Dar, pentru ca această ambiţie să fie credibilă, trebuie să ne eliberăm de cei care, comportându-se ca nişte stăpâni ai lumii, o duc de fapt spre ruină.
Şi acest lucru înseamnă şi punerea în practică a unui drept internaţional comun în toate statele, fără excepţie, în special în Orientul Mijlociu - o rană deschisă şi izvorul unei disperări imense“.
Site-ul grupului GUE/NGL
Grupul Independenţă şi Democraţie
Logo-ul grupului Independenţă şi Democraţie Opoziţia faţă de Constituţia europeană şi rezistenţa împotriva „centralizării şi birocratizării Europei“ sunt cele două obiective ale acestui grup relativ nou la Parlamentul European.
Format în iulie 2004, din fostul grup „Europa democraţiilor şi diversităţilor“, grupul reprezintă aproximativ 3% din parlamentari, cu 23 de deputaţi din 10 ţări.
Deputaţii acestui grup se descriu ei înşişi drept „euro-critici, euro-sceptici şi euro-realişti“.
Opoziţia faţă de Constituţia UE constituie platforma majoră a acestui grup.
Ei au încercat să exploateze nesiguranţa politică faţă de tratat, după respingerea sa în referendumurile din Franţa şi Olanda, la mijlocul anului 2005.
Cu 10 membri, Partidul independenţei (UKIP) din Marea Britanie formează cel mai mare bloc din grup.
În timp ce acest sub-grup militează deschis în favoarea retragerii Marii Britanii din UE, ceilalţi membri sunt reformişti care acceptă aderarea ţării lor la Uniune, dar doresc „mai puţină centralizare, mai puţină erodare a suveranităţii naţionale şi mai multă putere în mâinile parlamentelor naţionale“.
Din cauza acestor divergenţe, grupul respectă libertatea delegaţiilor naţionale de a vota cum doresc.
Acest grup este condus de doi preşedinţi: Nigel Farage, deputat britanic de la partidul UKIP, şi Jens-Peter Bonde, deputat danez de la grupul JuniBevægelsen - Mod Unionen.
D de la Democraţie - pentru şi împotriva Constituţiei
Cei care urmăresc dezbaterile asupra Constituţiei ştiu probabil că acest grup a fost de multe ori în centrul atenţiei presei - de exemplu atunci când membrii săi au încercat să „destabilizeze“ câţiva reprezentanţi ai statelor membre sau ai Comisiei Europene când aceştia au ţinut discursuri în Parlament.
În 2005 ei au lansat „Autobuzul turistic al Planului D“ care o urma pe Margot Wallström, comisarul european pentru comunicare, de-a lungul Europei, în conferinţele pe care aceasta le ţinea în cadrul „Planului D“ asupra situaţiei Constituţiei europene şi a viitorului Europei.
Pentru acest amalgam politic relativ tânăr, principala provocare va fi să investească în succesul electoral din 2004 şi să câştige si mai multe voturi la alegerile din 2009.
Site-ul grupului Independenţă şi Democraţie
RO
1
PHOTO
20060210PHT05139.jpg
RO
2
LINK
/groups/default.htm
RO
3
PHOTO
20060213PHT05189.jpg
RO
4
LINK
http://www.epp-ed.org/home/en/default.asp
RO
5
PHOTO
20060221PHT05546.jpg
RO
6
LINK
http://www.socialistgroup.org/gpes/index.do?lg=en
RO
7
PHOTO
20060221PHT05548.jpg
RO
8
LINK
http://www.alde.eu/
RO
9
PHOTO
20060420PHT07470.jpg
RO
10
LINK
http://www.uengroup.org/
RO
11
PHOTO
20060309PHT06044.jpg
RO
12
LINK
http://www.greens-efa.org/index.htm
RO
13
PHOTO
20060322PHT06600.jpg
RO
14
LINK
http://www.guengl.org/showPage.jsp
RO
15
PHOTO
20060331PHT06900.jpg
RO
16
LINK
http://indemgroup.org/
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 FCS DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 FCS DOC XML V0//EN
