7.9.2010 PROPUNERE COMUNĂ DE REZOLUŢIE depusă, în conformitate cu articolul 110 alineatul (4) din Regulamentul de procedură,
în locul propunerilor de rezoluţie depuse de următoarele grupuri:
EFD ( B7‑0494/2010 )
GUE/NGL ( B7‑0495/2010 )
S&D ( B7‑0496/2010 )
ALDE ( B7‑0497/2010 )
Verts/ALE ( B7‑0498/2010 )
ECR ( B7‑0499/2010 )
PPE ( B7‑0501/2010 )
referitoare la situaţia drepturilor omului în Iran, în special cazul lui Sakineh Mohammadi Ashtiani şi cel al Zahrei Bahrami
Roberta Angelilli
,
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
,
Ria Oomen-Ruijten
,
Mario Mauro
,
Potito Salatto
,
Filip Kaczmarek
,
Laima Liucija Andrikienė
,
Elena Băsescu
,
Sari Essayah
,
Tunne Kelam
,
Lena Kolarska-Bobińska
,
Erminia Mazzoni
,
Bernd Posselt
,
Cristian Dan Preda
,
Kurt Lechner
,
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
,
Sławomir Witold Nitras
în numele Grupului PPE
Véronique De Keyser
,
María Muñiz De Urquiza
,
Ana Gomes
,
Edite Estrela
,
Emine Bozkurt
,
Rovana Plumb
,
Silvia Costa
,
Francesca Balzani
,
Patrizia Toia
,
Rita Borsellino
,
Debora Serracchiani
,
Marc Tarabella
în numele Grupului S&D
Frédérique Ries
,
Marietje Schaake
,
Ramon Tremosa i Balcells
,
Marielle De Sarnez
,
Alexander Alvaro
,
Renate Weber
,
Leonidas Donskis
,
Niccolò Rinaldi
,
Sonia Alfano
,
Annemie Neyts-Uyttebroeck
în numele Grupului ALDE
Barbara Lochbihler
,
Isabelle Durant
,
Nicole Kiil-Nielsen
,
Emilie Turunen
,
Raül Romeva i Rueda
în numele Grupului Verts/ALE
Charles Tannock
,
Geoffrey Van Orden
în numele Grupului ECR
Marie-Christine Vergiat
,
Cornelia Ernst
în numele Grupului GUE/NGL
Fiorello Provera
,
Bastiaan Belder
în numele Grupului EFD
PE446.577v01-00 } PE446.578v01-00 } PE446.579v01-00 } PE446.580v01-00 } PE446.581v01-00 } PE446.582v01-00 } PE446.584v01-00 } RC1 Rezoluţia Parlamentului European referitoare la situaţia drepturilor omului în Iran, în special cazul lui Sakineh Mohammadi Ashtiani şi cel al Zahrei Bahrami
Parlamentul European,
– având în vedere rezoluţiile sale anterioare referitoare la Iran, mai ales cele referitoare la drepturile omului, în special rezoluţiile adoptate la 22 octombrie 2009 P7_TA(2009)0060 .
şi la 10 februarie 2010 P7_TA-PROV(2010)0016 .
,
– având în vedere declaraţia Preşedintelui Parlamentului European făcută cu ocazia Zilei europene împotriva pedepsei cu moartea, la 9 octombrie 2009, precum şi declaraţia din 11 august 2010 referitoare la condamnarea liderilor Baha´i,
– având în vedere declaraţiile din 14 iunie şi 6 iulie 2010 ale Vicepreşedintei Comisiei/Înaltei Reprezentante a Uniunii Europene pentru afaceri externe şi politica de securitate,
– având în vedere Raportul Secretarului General al ONU din 23 septembrie 2009 cu privire la situaţia drepturilor omului în Republica Islamică Iran şi declaraţia privind Iranul din 4 martie 2010 a Înaltului Comisar al ONU pentru drepturile omului,
– având în vedere rezoluţiile Adunării Generale a Organizaţiei Naţiunilor Unite, în special Rezoluţiile 62/149 şi 63/138 cu privire la instituirea unui moratoriu asupra execuţiilor în aşteptarea abolirii pedepsei cu moartea,
– având în vedere Pactul internaţional cu privire la drepturile civile şi politice (PIDCP), Pactul internaţional cu privire la drepturile economice, sociale şi culturale (PIDESC), Convenţia privind eliminarea tuturor formelor de discriminare rasială şi Convenţia cu privire la drepturile copilului, la care Republica Islamică Iran este parte,
– având în vedere Convenţia de la Viena din 1963 privind relaţiile diplomatice şi consulare,
– având în vedere articolul 110 alineatul (4) din Regulamentul său de procedură,
A. întrucât Iranul deţine în continuare tristul record de a fi ţara care execută cei mai mulţi delincvenţi minori din lume şi întrucât doar în 2010 au fost pronunţate circa 2 000 de condamnări la moarte;
B. întrucât, potrivit unor informaţii, în închisoarea Mashad's Vahil Abad au fost executaţi peste o sută de prizonieri doar în ultimele săptămâni pentru condamnări legate de droguri şi circa o sută de alţi prizonieri aşteaptă să fie executaţi în zilele următoare; întrucât caracterul colectiv al acestor execuţii, hotărâte, în plus, în cel mai mare secret, încalcă în mod flagrant dreptul internaţional;
C. întrucât, în pofida afirmaţiilor autorităţilor judiciare iraniene de la cel mai înalt nivel, Iranul mai pronunţă încă sentinţe de lapidare, aşa cum s-a întâmplat în cazul lui Sakineh Mohammadi Ashtiani, care este acuzată de adulter, fapte evidenţiate în „mărturisirile” ei televizate din 11 august 2010;
D. întrucât Sakineh Mohammadi Ashtiani, acuzată că a avut două relaţii intime în afara căsătoriei după moartea soţului său, a fost condamnată în 2006 în Iran la 99 de lovituri de bici, sentinţă executată în acelaşi an;
E. întrucât ea a fost acuzată, de asemenea, de complicitate la asasinarea soţului său, fiind ulterior achitată, iar mai târziu a fost acuzată că a avut relaţii adultere în timpul căsătoriei sale şi a fost condamnată la lapidare;
F. întrucât lapidarea, care urma să aibă loc la 9 iulie 2010, a fost suspendată „din motive umanitare” de către autorităţile iraniene în urma presiunilor internaţionale;
G. întrucât pronunţarea unor pedepse cu lapidarea încalcă în mod evident obligaţiile internaţionale pe care Iranul le are în temeiul PIDCP; întrucât Iranul a acceptat recent, în cadrul evaluării periodice universale de la Consiliul ONU pentru Drepturile Omului, să respecte cel puţin standardele minime şi dispoziţiile PIDCP privind pedeapsa capitală, atât timp cât aceasta pedeapsă este menţinută;
H. întrucât Ebrahim Hamidi, în vârstă de 18 ani, a fost condamnat la moarte în august 2010 pentru un presupus act de sodomie comis pe când avea doar 16 ani şi după o mărturisire smulsă, din afirmaţiile lui, sub tortură;
I. întrucât avocatul apărării în ambele cazuri, Mohammad Mostafaei, care a încercat să sensibilizeze opinia publică cu privire la situaţia acuzaţilor, a fost nevoit să fugă din ţară de frică să nu fie arestat; întrucât din ce în ce mai mulţi avocaţi specializaţi pe drepturile omului, inclusiv Mohammed Ali Dadkah, Mohammad Oliyifard, Mohammad Seifzadeh, şi chiar personalităţi proeminente, precum laureatul premiului Nobel Shirin Ebadi, sunt persecutaţi de stat fiind supuşi unor pretenţii fiscale exagerate şi unor ameninţări asupra vieţilor şi familiilor lor;
J. întrucât Nasrin Sotoudeh, un avocat specializat pe drepturile omului respectat pentru eforturile depuse în numele minorilor care riscă pedeapsa cu moartea şi pentru acţiunile sale în vederea apărării „prizonierilor de conştiinţă”, a fost arestată la 4 septembrie 2010 fiind acuzată de „propagandă împotriva statului” şi de „complot şi asociere în vederea săvârşirii unor atentate împotriva securităţii naţionale”;
K. întrucât, la un an după alegerile prezidenţiale fraudate şi protestele ulterioare în masă, sute de protestatari, ziarişti şi activişti în domeniul drepturilor civile sau chiar cetăţeni de rând, cum ar fi Zahra Bahrami, de cetăţenie olandeză, care neagă orice legătură cu demonstraţiile, sunt în continuare în închisoare;
L. întrucât Zahra Bahrami, care se afla în Iran pentru a-şi vizita rudele, a fost arestată în urma protestelor din perioada sărbătorii Ashoura la 27 decembrie 2009 şi a fost forţată să mărturisească în faţa camerelor de televiziune că ar fi săvârşit faptele de care era acuzată;
M. întrucât nici organizaţiilor internaţionale pentru drepturile omului, nici autorităţilor olandeze nu li s-a permis accesul la Zahra Bahrami;
N. întrucât cazurile de mărturisiri forţate, tortură şi rele tratamente aplicate prizonierilor, privare de somn, detenţie în izolare, detenţie ilegală, aplicare a unor tratamente crude, inumane şi degradante, abuzuri fizice, inclusiv violenţă sexuală, precum şi cazurile de impunitate a reprezentanţilor statului sunt în continuare larg răspândite în Iran şi ridică semne de întrebare cu privire la corectitudinea şi transparenţa procedurilor judiciare din această ţară;
O. întrucât creşte numărul cazurilor în care apărători paşnici ai drepturilor omului sunt acuzaţi de „moharabeh” (ofensă adusă lui Dumnezeu) care poate conduce la pedeapsa cu moartea, aşa cum este cazul Shivei Nazar Ahari, membră a Comisiei reporterilor pentru drepturile omului (CHRR), aflată în detenţie din 20 decembrie 2009 şi al cărei proces este iminent;
P. întrucât persecutarea minorităţilor religioase şi etnice din Iran continuă fără oprelişti; întrucât, în august 2010, şapte lideri ai religiei Baha'i, Fariba Kamalabadi, Jamaloddin Khanjani, Afif Naeimi, Saeid Rezaie, Mahvash Sabet, Behrouz Tavakkoli şi Vahid Tizfahm, aflaţi în închisoare din 2008 doar pe baza convingerilor lor religioase, au fost condamnaţi la 20 de ani de închisoare, fiind acuzaţi de propagandă împotriva statului şi de spionaj;
Q. întrucât continuă hărţuirea lui Mir-Hossein Mousavi şi a lui Mehdi Karrubi, politicieni aflaţi în opoziţie, şi a altor membri marcanţi ai partidelor politice; întrucât reşedinţa fostului candidat la preşedinţie, Mehdi Karroubi, a fost atacată, la începutul lui septembrie 2010, de zeci de persoane înarmate îmbrăcate în haine civile, atac care s-a soldat cu desene graffiti, acte de vandalism, geamuri sparte şi focuri de armă trase în casa lui Karroubi; întrucât aceste atacuri au venit în urma comentariilor făcute de Comandantul Gărzilor Revoluţionare, Mohammad Ali Jafari, conform cărora poporul iranian îi va judeca pe „capii rebeliunii”, referindu-se la liderii opoziţiei; întrucât nu a existat nicio încercare din partea forţelor de poliţie de a opri atacurile;
R. întrucât persoanele care au fost acuzate de comiterea unor infracţiuni au fost asociate cu opoziţia politică din Iran, iar autorităţile judiciare iraniene au asociat membrii opoziţiei politice cu comiterea unor infracţiuni, pentru a echivala opoziţia politică cu infracţionalitatea;
1. omagiază curajul tuturor bărbaţilor şi femeilor iraniene care luptă pentru apărarea libertăţilor lor fundamentale şi pentru respectarea drepturilor omului şi a principiilor democratice, care protestează împotriva lapidării şi a altor forme de pedepse crude şi care îşi exprimă dorinţa de a trăi într-o societate lipsită de represiuni şi intimidări;
2. dezaprobă cu fermitate condamnarea la moarte prin lapidare a lui Sakineh Mohammadi Ashtiani; consideră că, indiferent de fapte, o condamnare la moarte prin lapidare nu poate fi justificată şi nici acceptată;
3. solicită cu insistenţă autorităţilor iraniene să revizuiască condamnările pronunţate împotriva lui Sakineh Mohammadi Ashtiani şi să iniţieze o reexaminare detaliată a cazului său;
4. solicită insistent ca guvernul iranian să reanalizeze cazul Zahrei Bahrami, să îi acorde imediat dreptul la un avocat şi asistenţă consulară şi să o elibereze sau să îi respecte dreptul la un proces corect; solicită Vicepreşedintei Comisiei/Înaltei Reprezentante a Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate, Catherine Ashton, să abordeze împreună cu autorităţile iraniene problema detenţiei Zahrei Bahrami;
5. solicită guvernului iranian să împiedice execuţia lui Ebrahim Hamidi, un tânăr de 18 ani acuzat de sodomie, iar Republicii Islamice Iran să abolească în sfârşit pedeapsa cu moartea pentru infracţiuni comise înainte de împlinirea vârstei de 18 ani şi să îşi modifice legislaţia astfel încât să o alinieze la convenţiile internaţionale privind drepturile omului ratificate de Iran, inclusiv Convenţia cu privire la drepturile copilului şi PIDCP;
6. îşi exprimă consternarea profundă cu privire la faptul că Iranul continuă să facă parte din grupul foarte restrâns de ţări care aplică încă pedeapsa cu lapidarea, alături de Afganistan, Somalia, Arabia Saudită, Sudanul şi Nigeria; solicită parlamentului iranian să adopte dispoziţii legislative prin care să scoată în afara legii practica crudă şi inumană a lapidării;
7. îşi reafirmă opoziţia faţă de pedeapsa cu moartea şi solicită autorităţilor iraniene să instituie, în conformitate cu Rezoluţiile 62/149 şi 63/138 ale Organizaţiei Naţiunilor Unite, un moratoriu asupra execuţiilor în aşteptarea abolirii pedepsei cu moartea;
8. solicită ca la următoarea reuniune a Adunării Generale a ONU să fie prezentată o rezoluţie prin care să se ceară tuturor ţărilor în care este menţinută pedeapsa cu moartea să pună la dispoziţia Secretarului General al ONU şi a opiniei publice toate informaţiile privind pedepsele capitale şi execuţiile, eliminând secretul de stat privind pedeapsa cu moartea, un factor determinat într-un număr mare de execuţii;
9. îşi exprimă opoziţia faţă de incriminarea relaţiilor sexuale reciproc consimţite între adulţi şi îndeamnă autorităţile iraniene să dezincrimineze adulterul şi homosexualitatea;
10. îndeamnă autorităţile iraniene să elimine, în drept şi în practică, toate formele de tortură şi alte tratamente sau pedepse crude, inumane sau degradante, să respecte dreptul la un proces corect şi să pună capăt impunităţii pentru încălcarea drepturilor omului;
11. invită Republica Islamică Iran să semneze şi să ratifice Convenţia ONU privind eliminarea tuturor formelor de discriminare faţă de femei;
12. deplânge profund lipsa de echitate şi transparenţă a procesului judiciar în Iran şi solicită autorităţilor iraniene să asigure o cale de atac echitabilă şi deschisă;
13. solicită autorităţilor iraniene să permită accesul Semilunii Roşii la toţi deţinuţii şi să permită organizaţiilor internaţionale de apărare a drepturilor omului să monitorizeze situaţia din Iran;
14. solicită autorităţilor iraniene să elibereze imediat toate persoanele deţinute doar din cauza implicării lor în proteste paşnice sau a dorinţei lor de a-şi exercita dreptul lor uman fundamental la libertatea de exprimare şi îşi reiterează îndeosebi cererea de achitare a celor şapte lideri Baha´i;
15. reaminteşte că libertatea de gândire, de conştiinţă şi cea religioasă sunt drepturi fundamentale care trebuie să fie garantate în orice circumstanţe în conformitate cu articolul 18 din PIDCP, care a fost semnat şi ratificat de Republica Islamică Iran;
16. solicită eliberarea imediată a tuturor avocaţilor specializaţi pe drepturile omului care au fost arestaţi;
17. îşi exprimă preocuparea profundă faţă de faptul că autorităţile iraniene abuzează de puterea judiciară pentru a persecuta membri ai comunităţii care luptă pentru apărarea drepturilor omului şi activişti ai societăţii civile, cum ar fi, de exemplu, membrii campaniei „Un milion de semnături” şi ai consiliului central al organizaţiei studenţeşti ADVAR;
18. invită Comisia şi Consiliul să conceapă măsuri suplimentare în cadrul Instrumentului european pentru democraţie şi drepturile omului pentru a proteja în mod activ apărătorii drepturilor omului din Iran şi încurajează statele membre să sprijine programul european privind oraşul-adăpost;
19. solicită reînfiinţarea unui mandat al ONU pentru un raportor special care să investigheze cazurile de încălcare a drepturilor omului şi să încurajeze tragerea la răspundere a celor care comit încălcări ale drepturilor omului în Iran;
20. solicită includerea pe lista actuală a persoanelor şi organizaţiilor care fac obiectul unei interdicţii de călătorie impuse de UE şi ale căror active au fost îngheţate a persoanelor responsabile de încălcarea drepturilor omului şi de reprimarea şi îngrădirea libertăţii în Iran;
21. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Comisiei, Vicepreşedintei Comisiei/Înaltei Reprezentante a Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate, guvernelor şi parlamentelor statelor membre, Secretarului General al ONU, Consiliului de Securitate al ONU, Comisiei ONU pentru Drepturile Omului, Preşedintelui Curţii Supreme a Iranului, precum şi guvernului şi parlamentului Republicii Islamice Iran.
