P7_TA(2010)0448
Irak - în special pedeapsa cu moartea (inclusiv cazul lui Tariq Aziz) şi atacurile împotriva comunităţilor creştine
B7-0629 , 0630 , 0631 , 0632 , 0633 şi 0648/2010
Rezoluţia Parlamentului European din 25 noiembrie 2010 referitoare la Irak: pedeapsa cu moartea (mai ales cazul lui Tariq Aziz) și atacurile împotriva comunităților creștine
Parlamentul European
, –
având în vedere rezoluția sa anterioară privind situația din Irak,
–
având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la abolirea pedepsei cu moartea, în special Rezoluția din 26 aprilie 2007 referitoarea la inițiativa pentru un moratoriu imediat privind pedeapsa cu moartea JO C 74 E, 20.3.2008, p.
775.
,
–
având în vedere Rezoluția Adunării Generale a Națiunilor Unite nr.
62/149 din 18 decembrie 2007 prin care se solicita un moratoriu privind aplicarea pedepsei cu moartea, precum și Rezoluția Adunării Generale a Națiunilor Unite nr.
63/168 din 18 decembrie 2008 prin care se solicita punerea în aplicare a Rezoluției nr.
62/149 adoptate de Adunarea Generală,
–
având în vedere discursul Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant pentru afaceri externe și politica de securitate al Uniunii, Catherine Ashton, prezentat în ședința plenară din 16 iunie 2010, referitor la politica privind drepturile omului, în care s-a subliniat că abolirea pedepsei cu moartea la nivel mondial este o prioritate a Uniunii Europene,
–
având în vedere declarația finală adoptată de cel de-al patrulea Congres mondial împotriva pedepsei cu moartea, organizat la Geneva, în perioada 24-26 februarie 2010, prin care se solicită abolirea universală a pedepsei cu moartea,
–
având în vedere articolul 2 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,
–
având în vedere Concluziile Consiliului adoptate la 16 noiembrie 2009 cu privire la libertatea religioasă sau a credinței în care se subliniază importanța strategică a acestei libertăți și a combaterii intoleranței religioase,
–
având în vedere Declarația ONU privind eliminarea tuturor formelor de intoleranță și de discriminare pe bază de religie și credință din 1981,
–
având în vedere declarațiile Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Catherine Ashton referitoare la Irak, în special cea din 1 noiembrie 2010, în urma atacului împotriva unor fideli la biserica creștină din Bagdad, Irak,
–
având în vedere rapoartele sale anuale privind situația drepturilor omului în lume și rezoluțiile sale anterioare privind minoritățile religioase în lume,
–
având în vedere articolul 122 alineatul (5) din Regulamentul său de procedură,
Pedeapsa cu moartea (inclusiv cazul lui Tariq Aziz)
A.
întrucât, la 26 octombrie 2010, Curtea supremă irakiană l-a condamnat la moarte pe Tariq Aziz, fostul viceprim-ministr irakian, în vârstă de 74 de ani, împreună cu Sadoun Shakir, fostul ministru al Afacerilor Interne, și Abed Hamoud, fostul secretar particular al lui Saddam Hussein; întrucât, în cazul în care recursul împotriva acestei hotărâri se respinge, sentința va fi probabil executată în termen de 30 de zile;
B.
întrucât, în urma unui proces anterior, Tariq Aziz a fost condamnat la 22 de ani de închisoare în izolare, această sentință echivalând de fapt cu o sentință pe viață, luând în considerare sănătatea fragilă a lui Tariq Aziz, care a suferit mai multe atacuri cerebrale și probleme pulmonare în închisoare și care a trebuit să fie operat în urma unei congestii cerebrale;
C.
întrucât președintele irakian, Jalal Talabani, a afirmat că nu va semna ordinul de execuție al lui Tariq Aziz; întrucât, în conformitate cu constituția irakiană, președintele ar trebui să ratifice condamnările la moarte, dar există mecanisme care permit executarea acestora sub autoritatea parlamentului;
D.
întrucât condamnarea la moarte a lui Tariq Aziz nu ar contribui la îmbunătățirea climatului de violență din Irak și întrucât țara cunoaște o nevoie imensă de reconciliere națională;
E.
întrucât Uniunea Europeană își exprimă angajamentul ferm de a acționa în vederea abolirii pedepsei cu moartea peste tot în lume și depune eforturi pentru ca acest principiu să fie universal acceptat;
F.
întrucât pedeapsa cu moartea este pedeapsa supremă, crudă, inumană și degradantă, care încalcă dreptul la viață așa cum este acesta consacrat în Declarația Universală a Drepturilor Omului, și constituie un act de tortură inacceptabil pentru statele care respectă drepturile omului;
Atacurile împotriva comunităților creștine
G.
întrucât, la 22 noiembrie 2010, doi creștini irakieni au fost uciși la Mosul; întrucât, la 10 noiembrie 2010, într-o serie de bombardamente și de atacuri cu mortier care au avut la țintă zone cu populație creștină, au fost ucise în capitala irakiană, Bagdad, cel puțin cinci persoane; întrucât aceste atacuri au survenit după ce militanți islamiști au ocupat catedrala catolică siriană din Bagdad la 31 octombrie 2010, ucigând mai mult de 50 de fideli;
H.
întrucât grupul militant Statul islamic al Irakului, considerat a face parte din mișcarea internațională Al-Qaida, a revendicat responsabilitatea pentru aceste asasinate și a promis lansarea unor atacuri viitoare împotriva creștinilor;
I.
întrucât articolul 10 din Constituția irakiană stabilește angajamentul guvernului de a asigura și menține inviolabilitatea lăcașurilor sfinte și a siturilor religioase; întrucât articolul 43 afirmă că fidelii tuturor grupurilor religioase sunt liberi să își exercite riturile religioase și să își administreze instituțiile religioase;
J.
întrucât sute de mii de creștini au părăsit țara din cauza atacurilor repetate duse împotriva comunităților și bisericilor lor; întrucât un număr mare dintre irakienii asirieni (caldeeni, sirieni și ale minorități creștine) sunt persoane deplasate în interiorul țării, obligate să se refugieze deoarece fac obiectul unei violenței extreme;
K.
întrucât asirienii (caldeeni, sirieni și ale minorități creștine) sunt o populație veche și autohtonă, foarte expusă persecuțiilor și emigrării forțate și întrucât cultura acestora riscă să dispară din Irak;
L.
întrucât încălcările drepturilor omului din Iraq, mai ales cele împotriva minorităților etnice și religioase, continuă cu o frecvență îngrijorător de mare; întrucât siguranța și drepturile tuturor minorităților, inclusiv ale grupurilor religioase, trebuie respectate și protejate în toate societățile;
M.
întrucât Uniunea Europeană și-a exprimat în repetate rânduri angajamentul în favoarea libertății de gândire, a libertății de conștiință și a libertății religioase și a subliniat că guvernelor le revine datoria de a garanta aceste libertăți,
Pedeapsa cu moartea (inclusiv cazul lui Tariq Aziz)
1.
își reafirmă opoziția declarată în urmă cu mult timp împotriva pedepsei cu moartea în toate cazurile și în toate împrejurările, inclusiv crimele de război, crimele împotriva umanității și genocidele, și subliniază încă o dată faptul că abolirea pedepsei cu moartea contribuie la creșterea respectului demnității umane și la dezvoltarea progresivă a drepturilor omului;
2.
de aceea, regretă profund decizia Curții supreme irakiene de condamnare la moarte a lui Tariq Aziz, Sadoun Shakir și Abed Hamoud; subliniază, totuși, că este important să fie trași la răspundere cei vinovați de încălcarea drepturilor omului, inclusiv (foștii) oameni politici, în cadrul statului de drept și al unei proceduri corespunzătoare;
3.
îndeamnă autoritățile irakiene să își reexamineze decizia și să nu execute sentința de condamnare la moarte pronunțată de Curtea supremă; salută anunțul președintelui Talabani de a nu semna ordinul de execuție;
4.
încurajează guvernul irakian să semneze și să ratifice cel de-al doilea Protocol opțional la Pactul internațional privind drepturile civile și politice referitor la abolirea pedepsei cu moartea în toate împrejurările și solicită un moratoriu imediat privind execuțiile;
5.
subliniază că abolirea completă a pedepsei cu moartea rămâne unul dintre principalele obiective ale politicii UE legate de drepturile omului;
Atacurile împotriva comunităților creștine
6.
își exprimă preocuparea profundă cu privire la recentele atacuri împotriva comunităților creștine și a altor comunități religioase din Irak și la abuzurile de religie de care se fac vinovați autorii acestor acte și le condamnă cu fermitate;
7.
invită autoritățile irakiene să își mărească în mod considerabil eforturile pentru a proteja creștinii și alte minorități vulnerabile, să își intensifice acțiunile de combatere a violenței interetnice și să facă tot posibilul pentru a-i aduce în fața justiției pe autorii crimelor, în conformitate cu principiile statului de drept și ale normelor internaționale;
8.
își reafirmă întregul sprijin în favoarea populației irakiene și invită toate entitățile politice irakiene să conlucreze în lupta împotriva amenințărilor pe care le reprezintă violența și terorismul; subliniază că dreptul tuturor grupurilor religioase de a se reuni și de a-și practica religia în mod liber trebuie protejat; regretă vizarea deliberată a locurilor de reuniune a populației civile, inclusiv a lăcașurilor de cult; condamnă cu fermitate actele de violență împotriva bisericilor și a tuturor lăcașurilor de cult și îndeamnă UE și comunitatea internațională să își intensifice lupta împotriva terorismului;
9.
își exprimă solidaritatea cu familiile victimelor și își exprimă încrederea că poporul irakian își va menține fermă atitudinea de respingere a eforturilor depuse de extremiști de a aprinde tensiunea sectară;
10.
salută declarația ministrului irakian al Afacerilor Externe din 2 noiembrie 2010 prin care se cere autorităților specializate și tuturor forțelor de securitate să rămână ferme în fața oricăror încercări de a diviza cetățenii irakieni pe motive sectare sau rasiale și să protejeze cetățenii irakieni, precum și exercitarea practicilor religioase;
11.
invită Consiliul și Comisia, în special Vicepreședintele Comisiei/Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Catherine Ashton, în vederea pregătirii primului acord de parteneriat și cooperare dintre UE și Irak, să abordeze problema securității populației creștine în interiorul frontierelor irakiene ca o chestiune prioritară;
ο
ο ο
12.
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Consiliului, Comisiei, guvernelor și parlamentelor statelor membre, Secretarului General al ONU, Președintelui Adunării Generale a ONU, guvernelor statelor membre ale ONU, precum și guvernului și parlamentului irakian.
