23.11.2009 B7-0169/2009 PROPUNERE DE REZOLUŢIE depusă pe baza declarației Comisiei
în conformitate cu articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul de procedură
referitoare la summit-ul mondial FAO privind securitatea alimentară - eradicarea foametei de pe fața pământului
Véronique De Keyser
,
Thijs Berman
,
Luis Manuel Capoulas Santos
,
Ricardo Cortés Lastra
în numele Grupului S&D
PE432.785v01-00 B7‑0169/2009 Rezoluția Parlamentului European referitoare la summit-ul mondial FAO privind securitatea alimentară - eradicarea foametei de pe fața pământului
Parlamentul European ,
– având în vedere concluziile summitului mondial privind alimentația din 1996 și Declarația mileniului de a reduce la jumătate până în 2015 numărul persoanelor afectate de foamete,
– având în vedere obligațiile cuprinse în pactul internațional al ONU privind drepturile economice, sociale și culturale, semnat de toate statele membre ale Uniunii Europene și, în special, articolul 11 referitor la dreptul la alimentație,
– având în vedere Sesiunea specială a Consiliului Drepturilor Omului al ONU din 22 mai 2008 de la Geneva privind „Impactul negativ al agravării crizei alimentare mondiale, provocate, printre altele, de creșterea prețurilor la alimente, asupra asigurării dreptului la hrană”,
– având în vedere rapoartele Grupului interguvernamental privind schimbările climatice,
– având în vedere negocierile actuale din cadrul Rundei de dezvoltare de la Doha,
– având în vedere Declarația de la Kigali din 22 noiembrie 2007 pentru acordurile de partenerial economic (APE) în favoarea dezvoltării, adoptată de Adunarea parlamentară paritară ACP-UE,
– având în vedere rezoluția sa din 25 octombrie 2007 privind creșterea prețurilor la furaje și la produsele alimentare,
– având în vedere Rezoluția sa din 22 mai 2008 privind creșterea prețurilor la produsele alimentare în Uniunea Europeană și în țările în curs de dezvoltare,
– având în vedere Regulamentul (CE) nr.
1337/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 de creare a unui mecanism de reacție rapidă la creșterea prețurilor la produsele alimentare în țările în curs de dezvoltare,
– având în vedere declarația comună privind securitatea alimentară făcută la L’Aquila la 10 iulie 2009,
– având în vedere declarația summitului mondial privind securitatea alimentară desfășurat la Roma între 16-18 noiembrie 2009,
– având în vedere articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul de procedură,
A. întrucât aproximativ 1,02 miliarde de persoane se confruntă cu foametea acută și peste 17 000 de copii mor de foame în fiecare zi, reprezentând șase milioane de copii în fiecare an;
B. întrucât, ca rezultat direct al crizelor alimentare și de combustibili, circa 130-155 milioane suplimentare de persoane trăiesc în prezent în sărăcie față de 2008;
C. întrucât prezenta situație va fi doar înrăutățită de schimbările climatice, de lipsa apei, de creșterea demografică și de migrația din mediul rural în cel urban;
D. întrucât asistența agricolă, ca proporție din asistența oficială de dezvoltare (ODA), a scăzut de la 17% în 1980 la 3,8% în 2006, aceeași tendință observându-se în bugetele naționale;
E. întrucât estimările Băncii Mondiale arată că creșterea în sectorul agricol este de două ori mai eficientă în reducerea sărăciei decât creșterea în alte sectoare,
1. reafirmă faptul că accesul la hrană suficientă și sănătoasă este un drept fundamental înscris în Declarația Universală a Drepturilor Omului și trebuie garantat prin intermediul acțiunilor comune ale guvernelor, organismelor internaționale și a altor entități corporatiste; subliniază că neîndeplinirea sau negarea acestui drept trebuie să fie considerată drept o încălcare a unui drept universal;
2. salută angajamentele principale asumate la summitul de la Roma; se declară dezamăgit de lipsa angajamentelor specifice de acordare de ajutor financiar și de prezența slabă a reprezentanților la nivel înalt a statelor membre ale G8; invită statele membre, în acest context, să-și reafirme angajamentele pentru ODM 1 (de înjumătățire a numărului persoanelor afectate de foamete până în 2015) și sprijină obiectivul global de eradicare a foametei și a malnutriției până în 2025 sau până la cea mai apropiată dată posibil;
3. invită statele membre să-și respecte angajamentul pentru realizarea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului (ODM) prin asumarea de angajamente de finanțare; consideră că UE ar trebui să identifice etapele specifice și acțiunile ce trebuie realizate în anumite intervale de timp și în domenii cheie precum eradicarea foametei, înainte de reuniunea privind evaluarea progresului în îndeplinirea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului din septembrie 2010;
4. observă că numai 16 țări au atins, până în prezent, obiectivul reducerii foametei cu 50%, prevăzut pentru 2015; subliniază, cu toate acestea, importanța existenței unui mediu economic favorabil, a investițiilor dedicate și a unei planificări raționale pentru asigurarea succesului în combaterea foametei;
5. salută rezultatul summitului UE-SUA din 9 noiembrie, îndeosebi angajamentul de a relansa Grupul la nivel înalt pentru dezvoltare, care își va dedica atenția securității alimentare, dezvoltării agricole și Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului;
6. salută acordul general al summit-ului privind alimentația prin care micii agricultori reprezintă elementul cheie în combaterea foametei și a sărăciei și solicită ca această concluzie să fie reflectată în mod adecvat în viitoarele politici ale UE dedicate dezvoltării, agriculturii și comerțului;
7. subliniază necesitatea unei reforme a Comitetului pentru securitatea alimentară mondială (CSAM) pentru ca acesta să devină pilonul politic central la nivel înalt de guvernanță mondială a securității alimentare, prin includerea unei game largi de actori interesați, care să includă reprezentanți ai sectorului public, ai sectorului privat și ai organizațiilor neguvernamentale;
8. subliniază că astfel de mecanisme internaționale de finanțare trebuie să respecte principiile esențiale de guvernanță; subliniază importanța parteneriatelor naționale, regionale și globale pentru realizarea de progrese în domeniul securității alimentare;
9. este în continuare preocupat de o eventuală creștere importantă a prețurilor la alimente odată cu relansarea economiei mondiale, întrucât multe din problemele structurale persistă, inclusiv lipsa investițiilor, o cerere importantă în anumite regiuni și exploatarea nedurabilă a solului;
10. îndeamnă Comisia și statele membre să includă în viitoarele negocieri de la Copenhaga mecanisme financiare echitabile precum și conceptul de partajare a costurilor induse de adaptărilor climatice, acordând o atenție specială transformării ajutorului inevitabil pentru practicile agricole care protejează mediul într-un instrument coerent de combatere a foametei, concentrându-se asupra nevoilor agricultorilor mici și a celor săraci din zonele de sud;
11. reînnoiește solicitările sale privind concentrarea imediată pe oferirea de ajutor alimentar, precum și îmbunătățirea disponibilității mijloacelor circulante agricole cum ar fi îngrășămintele, semințele și alte materiale pentru a ajuta agricultorii să îmbunătățească producția, și totodată promovarea gestionării durabile a resurselor de apă;
12. reamintește faptul că criza alimentară este strâns legată de criza financiară în contextul căreia este posibil ca injecțiile de lichidități efectuate de băncile centrale pentru evitarea falimentelor să fi dus la creșterea investițiilor speculative în produse de bază; invită FMI și Forumul pentru stabilitate financiară să evalueze acest efect secundar și să îl ia în considerare în propunerea unor soluții globale; în acest context, criza financiară ar trebui să fie utilizată ca o bună oportunitate de reformare a sistemului agricol global pentru a garanta securitatea alimentară și pentru a reforma capacitățile de producție agricolă pe termen lung;
13. invită Comisia să facă o evaluare de impact completă a politicilor și programelor UE din politica agricolă comună, din domeniul dezvoltării și al comerțului pentru a elabora o abordare politică coerentă și sustenabilă a securității alimentare mondiale;
14. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei și Organizației Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură.
