REGULAMENT DE PROCEDURĂ
Ediţia a 16-a
februarie 2008
În
atenţia
cititorilor
:
Orice trimitere la o persoană de sex masculin se înţelege ca fiind făcută şi la o persoană de sex feminin şi invers, cu excepţia cazului în care contextul indică în mod clar contrariul.
Textele cu caractere cursive corespund unor interpretări (în sensul articolului 201) ale unor dispoziţii din prezentul regulament.
CUPRINS
TITLUL
I
DEPUTAŢI, ORGANE ALE PARLAMENTULUI ŞI GRUPURI POLITICE
CAPITOLUL
1
DEPUTAŢI ÎN PARLAMENTUL EUROPEAN
Articolul
1
Parlamentul European
Articolul
2
Independenţa mandatului
Articolul
3
Verificarea prerogativelor
Articolul
4
Durata mandatului parlamentar
Articolul
5
Privilegii şi imunităţi
Articolul
6
Ridicarea imunităţii
Articolul
7
Proceduri privind imunitatea
Articolul
8
Rambursări şi indemnizaţii
Articolul
9
Interese financiare ale deputaţilor, reguli de conduită şi accesul în Parlament
Articolul
10
Anchete interne efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF)
CAPITOLUL
2
MANDATE
Articolul
11
Decanul de vârstă
Articolul
12
Candidaturi şi dispoziţii generale
Articolul
13
Alegerea Preşedintelui – Discursul inaugural
Articolul
14
Alegerea vicepreşedinţilor
Articolul
15
Alegerea chestorilor
Articolul
16
Durata mandatelor
Articolul
17
Locuri vacante
Articolul
18
Încetarea exercitării funcţiilor înainte de termen
CAPITOLUL
3
ORGANE ŞI FUNCŢII
Articolul
19
Funcţiile Preşedintelui
Articolul
20
Funcţiile vicepreşedinţilor
Articolul
21
Componenţa Biroului
Articolul
22
Funcţiile Biroului
Articolul
23
Componenţa Conferinţei preşedinţilor
Articolul
24
Funcţiile Conferinţei preşedinţilor
Articolul
25
Funcţiile chestorilor
Articolul
26
Conferinţa preşedinţilor de comisie
Articolul
27
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie
Articolul
28
Accesul publicului la deciziile Biroului şi Conferinţei preşedinţilor
CAPITOLUL
4
GRUPURI POLITICE
Articolul
29
Constituirea grupurilor politice
Articolul
30
Activităţile şi situaţia juridică ale grupurilor politice
Articolul
31
Deputaţii neafiliaţi
Articolul
32
Repartizarea locurilor în sala de şedinţe
TITLUL
II
PROCEDURI LEGISLATIVE, BUGETARE ŞI DE ALT TIP
CAPITOLUL
1
PROCEDURI LEGISLATIVE ─ DISPOZIŢII GENERALE
Articolul
33
Programul legislativ şi programul de lucru al Comisiei
Articolul
34
Examinarea respectării drepturilor fundamentale, a principiilor subsidiarităţii şi proporţionalităţii, a statului de drept şi a implicaţiilor financiare
Articolul
35
Verificarea temeiului juridic
Articolul
36
Verificarea compatibilităţii financiare
Articolul
37
Informarea şi accesul Parlamentului la documente
Articolul
38
Reprezentarea Parlamentului la reuniunile Consiliului
Articolul
39
Iniţiativa prevăzută la articolul 192 din Tratatul CE
Articolul
40
Examinarea documentelor legislative
Articolul
41
Consultarea privind iniţiativele prezentate de un stat membru
CAPITOLUL
2
PROCEDURI ÎN CADRUL COMISIEI
Articolul
42
Rapoarte legislative
Articolul
43
Procedura simplificată
Articolul
44
Rapoarte fără caracter legislativ
Articolul
45
Rapoarte din proprie iniţiativă
Articolul
46
Avizele comisiilor
Articolul
47
Procedura comisiilor asociate
Articolul
48
Modalităţi de elaborare a rapoartelor
CAPITOLUL
3
PRIMA LECTURĂ
Stadiul examinării în comisie
Articolul
49
Modificarea unei propuneri a Comisiei
Articolul
50
Poziţia Comisiei şi a Consiliului privind amendamentele
Stadiul examinării în plen
Articolul
51
Încheierea primei lecturi
Articolul
52
Respingerea unei propuneri a Comisiei
Articolul
53
Adoptarea de amendamente la o propunere a Comisiei
Procedura de urmărire
Articolul
54
Urmărirea avizului Parlamentului
Articolul
55
Sesizarea repetată a Parlamentului
Articolul
56
Procedura de concertare prevăzută în Declaraţia comună din 1975
CAPITOLUL
4
A DOUA LECTURĂ
Stadiul examinării în comisie
Articolul
57
Comunicarea poziţiei comune a Consiliului
Articolul
58
Prelungirea termenelor
Articolul
59
Trimiterea la comisia competentă şi procedura de examinare în cadrul acesteia
Stadiul examinării în plen
Articolul
60
Încheierea celei de-a doua lecturi
Articolul
61
Respingerea poziţiei comune a Consiliului
Articolul
62
Amendamente la poziţia comună a Consiliului
CAPITOLUL
5
A TREIA LECTURĂ
Concilierea
Articolul
63
Convocarea comitetului de conciliere
Articolul
64
Delegaţia la comitetul de conciliere
Stadiul examinării în plen
Articolul
65
Proiectul comun
CAPITOLUL
6
ÎNCHEIEREA PROCEDURII LEGISLATIVE
Articolul
66
Acordul în primă lectură
Articolul
67
Acordul în a doua lectură
Articolul
68
Semnarea actelor adoptate
CAPITOLUL
7
PROCEDURI BUGETARE
Articolul
69
Bugetul general
Articolul
70
Descărcarea de gestiune a Comisiei privind execuţia bugetară
Articolul
71
Alte proceduri de descărcare de gestiune
Articolul
72
Controlul Parlamentului privind execuţia bugetară
CAPITOLUL
8
PROCEDURI BUGETARE INTERNE
Articolul
73
Estimarea bugetului Parlamentului
Articolul
74
Competenţele în domeniul angajării şi lichidării cheltuielilor
CAPITOLUL
9
PROCEDURA DE AVIZ CONFORM
Articolul
75
Procedura de aviz conform
CAPITOLUL
10
COOPERAREA CONSOLIDATĂ
Articolul
76
Proceduri în cadrul Parlamentului
CAPITOLUL
11
ALTE PROCEDURI
Articolul
77
Procedura de avizare în sensul articolului 122 din Tratatul CE
Articolul
78
Proceduri privind dialogul social
Articolul
79
Proceduri privind examinarea acordurilor voluntare
Articolul
80
Codificarea
Articolul
80 a
Reformare
Articolul
81
Dispoziţii de executare
CAPITOLUL
12
TRATATE ŞI ACORDURI INTERNAŢIONALE
Articolul
82
Tratate de aderare
Articolul
83
Acorduri internaţionale
Articolul
84
Proceduri întemeiate pe articolul 300 din Tratatul CE în caz de aplicare provizorie sau de suspendare a acordurilor internaţionale sau de stabilire a poziţiei comunitare în cadrul unui organism creat printr-un acord internaţional
CAPITOLUL
13
REPREZENTAREA EXTERNĂ A UNIUNII ŞI POLITICA EXTERNĂ ŞI DE SECURITATE COMUNĂ
Articolul
85
Numirea Înaltului Reprezentant pentru politica externă şi de securitate comună
Articolul
86
Numirea reprezentanţilor speciali în cadrul politicii externe şi de securitate comună
Articolul
87
Declaraţiile Înaltului Reprezentant pentru politica externă şi de securitate comună şi ale altor reprezentanţi speciali
Articolul
88
Reprezentarea internaţională
Articolul
89
Consultarea şi informarea Parlamentului în cadrul politicii externe şi de securitate comună
Articolul
90
Recomandări în cadrul politicii externe şi de securitate comună
Articolul
91
Încălcarea drepturilor omului
CAPITOLUL
14
COOPERAREA POLIŢIENEASCĂ ŞI JUDICIARĂ ÎN MATERIE PENALĂ
Articolul
92
Informarea Parlamentului în domeniul cooperării poliţieneşti şi judiciare în materie penală
Articolul
93
Consultarea Parlamentului în domeniul cooperării poliţieneşti şi judiciare în materie penală
Articolul
94
Recomandări în domeniul cooperării poliţieneşti şi judiciare în materie penală
CAPITOLUL
15
ÎNCĂLCAREA PRINCIPIILOR FUNDAMENTALE DE CĂTRE UN STAT MEMBRU
Articolul
95
Constatarea încălcării
TITLUL
III
TRANSPARENŢA LUCRĂRILOR
Articolul
96
Transparenţa activităţilor Parlamentului
Articolul
97
Accesul public la documente
TITLUL
IV
RELAŢIILE CU CELELALTE INSTITUŢII ŞI ORGANE
CAPITOLUL
1
NUMIRI
Articolul
98
Alegerea Preşedintelui Comisiei
Articolul
99
Alegerea Comisiei
Articolul
100
Moţiunea de cenzură la adresa Comisiei
Articolul
101
Numirea membrilor Curţii de Conturi
Articolul
102
Numirea membrilor Comitetului Director al Băncii Centrale Europene
CAPITOLUL
2
DECLARAŢII
Articolul
103
Declaraţiile Comisiei, Consiliului şi Consiliului European
Articolul
104
Explicarea deciziilor Comisiei
Articolul
105
Declaraţiile Curţii de Conturi
Articolul
106
Declaraţiile Băncii Centrale Europene
Articolul
107
Recomandarea privind orientările generale ale politicilor economice
CAPITOLUL
3
ÎNTREBĂRI ADRESATE CONSILIULUI, COMISIEI ŞI BĂNCII CENTRALE EUROPENE
Articolul
108
Întrebări cu solicitare de răspuns oral urmat de dezbateri
Articolul
109
Timpul afectat întrebărilor
Articolul
110
Întrebări cu solicitare de răspuns scris
Articolul
111
Întrebări adresate Băncii Centrale Europene cu solicitare de răspuns scris
CAPITOLUL
4
RAPOARTE ALE ALTOR INSTITUŢII
Articolul
112
Rapoarte anuale şi alte rapoarte ale altor instituţii
CAPITOLUL
5
REZOLUŢII ŞI RECOMANDĂRI
Articolul
113
Propuneri de rezoluţie
Articolul
114
Recomandări adresate Consiliului
Articolul
115
Dezbateri privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept
Articolul
116
Declaraţii scrise
Articolul
117
Consultarea Comitetului Economic şi Social European
Articolul
118
Consultarea Comitetului Regiunilor
Articolul
119
Cereri adresate agenţiilor europene
CAPITOLUL
6
ACORDURI INTERINSTITUŢIONALE
Articolul
120
Acorduri interinstituţionale
CAPITOLUL
7
SESIZAREA CURŢII DE JUSTIŢIE
Articolul
121
Acţiuni introduse la Curtea de Justiţie
Articolul
122
Consecinţele unei abţineri de a acţiona a Consiliului după aprobarea poziţiei comune în cadrul procedurii de cooperare
TITLUL
V
RELAŢIILE CU PARLAMENTELE NAŢIONALE
Articolul
123
Schimbul de informaţii, contacte şi facilităţi reciproce
Articolul
124
Conferinţa organelor specializate în afaceri comunitare (COSAC)
Articolul
125
Conferinţa parlamentelor
TITLUL
VI
SESIUNI
CAPITOLUL
1
SESIUNILE PARLAMENTULUI
Articolul
126
Legislaturi, sesiuni, perioade de sesiune, şedinţe
Articolul
127
Convocarea Parlamentului
Articolul
128
Locul reuniunii
Articolul
129
Participarea la şedinţe
CAPITOLUL
2
ORDINEA LUCRĂRILOR PARLAMENTULUI
Articolul
130
Proiectul de ordine de zi
Articolul
131
Procedura în plen fără amendamente şi dezbateri
Articolul
132
Adoptarea şi modificarea ordinii de zi
Articolul
133
Dezbaterea extraordinară
Articolul
134
Procedura de urgenţă
Articolul
135
Dezbaterea în comun
Articolul
136
Termene
CAPITOLUL
3
REGULI GENERALE PENTRU DESFĂŞURAREA ŞEDINŢELOR
Articolul
137
Accesul în sala de şedinţe
Articolul
138
Regimul lingvistic
Articolul
139
Dispoziţie tranzitorie
Articolul
140
Distribuirea documentelor
Articolul
141
Acordarea cuvântului şi conţinutul intervenţiilor
Articolul
142
Repartizarea timpului afectat luărilor de cuvânt
Articolul
143
Lista vorbitorilor
Articolul
144
Intervenţii cu durata de un minut
Articolul
145
Intervenţii pentru chestiuni de ordin personal
CAPITOLUL
4
MĂSURI ÎN CAZ DE NERESPECTARE A REGULILOR DE CONDUITĂ
Articolul
146
Măsuri imediate
Articolul
147
Sancţiuni
Articolul
148
Căi de atac interne
CAPITOLUL
5
CVORUM ŞI VOT
Articolul
149
Cvorum
Articolul
150
Depunerea şi prezentarea amendamentelor
Articolul
151
Admisibilitatea amendamentelor
Articolul
152
Procedura de vot
Articolul
153
Egalitatea de voturi
Articolul
154
Baza de votare
Articolul
155
Ordinea de votare a amendamentelor
Articolul
156
Examinarea de către comisii a amendamentelor depuse în plen
Articolul
157
Votul pe părţi
Articolul
158
Dreptul de vot
Articolul
159
Votul
Articolul
160
Votul prin apel nominal
Articolul
161
Votul electronic
Articolul
162
Votul secret
Articolul
163
Explicaţii privind votul
Articolul
164
Contestarea votului
CAPITOLUL
6
INTERVENŢII PRIVIND PROCEDURA
Articolul
165
Moţiuni de procedură
Articolul
166
Solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură
Articolul
167
Chestiunea preliminară
Articolul
168
Retrimiterea la comisie
Articolul
169
Închiderea dezbaterii
Articolul
170
Amânarea dezbaterii sau a votului
Articolul
171
Suspendarea sau ridicarea şedinţei
CAPITOLUL
7
PUBLICAREA LUCRĂRILOR
Articolul
172
Procesul-verbal
Articolul
173
Stenograma
Articolul
173 a
Înregistrarea audiovizuală a dezbaterilor
TITLUL
VII
COMISII ŞI DELEGAŢII
CAPITOLUL
1
COMISII – CONSTITUIRE ŞI ATRIBUŢII
Articolul
174
Constituirea comisiilor permanente
Articolul
175
Constituirea comisiilor temporare
Articolul
176
Comisiile de anchetă
Articolul
177
Componenţa comisiilor
Articolul
178
Membrii supleanţi
Articolul
179
Atribuţiile comisiilor
Articolul
180
Comisia competentă cu verificarea prerogativelor
Articolul
181
Subcomisiile
Articolul
182
Birourile comisiilor
CAPITOLUL
2
COMISII – FUNCŢIONARE
Articolul
183
Reuniunile comisiilor
Articolul
184
Procesele-verbale ale reuniunilor comisiilor
Articolul
185
Votul în comisie
Articolul
186
Dispoziţii privind şedinţa plenară aplicabile în comisie
Articolul
187
Timpul afectat întrebărilor în comisie
CAPITOLUL
3
DELEGAŢII INTERPARLAMENTARE
Articolul
188
Constituirea şi rolul delegaţiilor interparlamentare
Articolul
189
Cooperarea cu Adunarea parlamentară a Consiliului Europei
Articolul
190
Comisiile parlamentare mixte
TITLUL
VIII
PETIŢII
Articolul
191
Dreptul de petiţionare
Articolul
192
Examinarea petiţiilor
Articolul
193
Accesul publicului la petiţii
TITLUL
IX
OMBUDSMANUL
Articolul
194
Numirea Ombudsmanului
Articolul
195
Activitatea Ombudsmanului
Articolul
196
Destituirea Ombudsmanului
TITLUL
X
SECRETARIATUL GENERAL AL PARLAMENTULUI
Articolul
197
Secretariatul General
TITLUL
XI
COMPETENŢELE PRIVIND PARTIDELE POLITICE LA NIVEL EUROPEAN
Articolul
198
Competenţele Preşedintelui
Articolul
199
Competenţele Biroului
Articolul
200
Competenţele comisiei competente şi ale Parlamentului în şedinţa plenară
TITLUL
XII
APLICAREA ŞI MODIFICAREA REGULAMENTULUI DE PROCEDURĂ
Articolul
201
Aplicarea Regulamentului de procedură
Articolul
202
Modificarea Regulamentului de procedură
TITLUL
XIII
DISPOZIŢII DIVERSE
Articolul
203
Chestiuni pendinte
Articolul
204
Structura anexelor
Articolul
204 a
Rectificări
ANEXA
I
Dispoziţii de aplicare a articolului 9 alineatul (1) – transparenţa şi interesele financiare ale deputaţilor
ANEXA
II
Desfăşurarea timpului afectat întrebărilor, prevăzut la articolul 109
ANEXA
III
Orientări şi criterii generale pentru alegerea subiectelor care urmează a fi înscrise pe ordinea de zi a dezbaterilor privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept, prevăzute la articolul 115
ANEXA
IV
Procedura care se aplică pentru examinarea bugetului general al Uniunii Europene şi a bugetelor suplimentare
ANEXA
V
Procedura care se aplică pentru examinarea şi adoptarea deciziilor privind acordarea descărcării de gestiune
ANEXA
VI
Atribuţiile comisiilor parlamentare permanente
I.
Comisia pentru afaceri externe
II.
Comisia pentru dezvoltare
III.
Comisia pentru comerţ internaţional
IV.
Comisia pentru bugete
V.
Comisia pentru control bugetar
VI.
Comisia pentru afaceri economice şi monetare
VII.
Comisia pentru ocuparea forţei de muncă şi afaceri sociale
VIII.
Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară
IX.
Comisia pentru industrie, cercetare şi energie
X.
Comisia pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor
XI.
Comisia pentru transport şi turism
XII.
Comisia pentru dezvoltare regională
XIII.
Comisia pentru agricultură şi dezvoltare rurală
XIV.
Comisia pentru pescuit
XV.
Comisia pentru cultură şi educaţie
XVI.
Comisia pentru afaceri juridice
XVII.
Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne
XVIII.
Comisia pentru afaceri constituţionale
XIX.
Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea între sexe
XX.
Comisia pentru petiţii
ANEXA
VII
Documente şi informaţii confidenţiale şi sensibile
ANEXA
VIII
Modalităţi de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
ANEXA
IX
Dispoziţii de aplicare a articolului 9 alineatul (4) – Grupuri de interese pe lângă Parlamentul European
ANEXA
X
Exercitarea funcţiilor Ombudsmanului
ANEXA
XI
Anchete interne în domeniul luptei împotriva fraudei, corupţiei şi oricărei activităţi ilegale care ar putea aduce atingere intereselor Comunităţilor
ANEXA
XII
Exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei
ANEXA
XIII
Acordul-cadru privind relaţiile dintre Parlamentul European şi Comisie
ANEXA
XIV
(eliminată)
ANEXA
XV
Lista documentelor direct accesibile prin intermediul registrului
ANEXA
XVI
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 privind accesul public la documente
ANEXA
XVIa
Orientări privind interpretarea regulilor de conduită aplicabile deputaţilor
TITLUL
I
DEPUTAŢI, ORGANE ALE PARLAMENTULUI ŞI GRUPURI POLITICE
CAPITOLUL
1
DEPUTAŢI ÎN PARLAMENTUL EUROPEAN
Articolul
1
Parlamentul European
(1)
Parlamentul European este adunarea aleasă în conformitate cu tratatele, cu Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct şi cu legislaţiile naţionale adoptate în aplicarea tratatelor.
(2)
Denumirea reprezentanţilor aleşi în Parlamentul European este următoarea:
„Членове на Европейския парламент” în bulgară,
„Diputados al Parlamento Europeo” în spaniolă,
„Poslanci Evropského parlamentu” în cehă,
„Medlemmer af Europa-Parlamentet” în daneză,
„Mitglieder des Europäischen Parlaments” în germană,
„Euroopa Parlamendi liikmed” în estoniană,
„Βουλευτες του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίυ” în greacă,
„Members of the European Parliament” în engleză,
„Députés au Parlement européen” în franceză,
„Feisirí de Pharlaimint na hEorpa” în irlandeză,
„Deputati al Parlamento europeo” în italiană,
„Eiropas Parlamenta deputāti” în letonă,
„Europos Parlamento nariai” în lituaniană,
„Eurόpai Parlamenti Képviselők” în maghiară,
„Membru tal-Parlament Ewropew” în malteză,
„Leden van het Europees Parlement” în olandeză,
„Posłowie do Parlamentu Europejskiego” în poloneză,
„Deputados ao Parlamento Europeu” în portugheză,
„Deputaţi în Parlamentul European” în română,
„Poslanci Eurόpskeho parlamentu” în slovacă,
„Poslanci Evropskega parlamenta” în slovenă,
„Euroopan parlamentin jäsenet” în finlandeză,
„Ledamöter av Europaparlamentet” în suedeză.
Articolul
2
Independenţa mandatului
Deputaţii în Parlamentul European îşi exercită mandatul în mod independent.
Aceştia nu pot fi obligaţi prin instrucţiuni şi nu pot primi mandat imperativ.
Articolul
3
Verificarea prerogativelor
(1)
În urma alegerilor pentru Parlamentul European, Preşedintele invită autorităţile competente din statele membre să comunice Parlamentului, în cel mai scurt timp, numele deputaţilor aleşi, pentru ca aceştia să poată participa la lucrările Parlamentului încă de la deschiderea primei şedinţe de după alegeri.
În acelaşi timp, Preşedintele le atrage atenţia acestor autorităţi cu privire la dispoziţiile pertinente din Actul din 20 septembrie 1976 şi le invită să ia măsurile necesare pentru a evita orice incompatibilitate cu mandatul de deputat în Parlamentul European.
(2)
Orice deputat a cărui alegere este notificată Parlamentului trebuie să declare în scris, înainte de a participa la lucrările parlamentare, că nu deţine o funcţie incompatibilă cu cea de deputat în Parlamentul European, în conformitate cu articolul 7 alineatele (1) şi (2) din Actul din 20 septembrie 1976.
După alegerile generale, această declaraţie trebuie făcută, în măsura posibilului, cu cel mult şase zile înainte de şedinţa constitutivă a Parlamentului.
Orice deputat participă la lucrările Parlamentului şi se bucură de exercitarea deplină a drepturilor în Parlament şi în organele acestuia atât timp cât prerogativele sale nu au fost verificate sau nu s-a luat o hotărâre în legătură cu o eventuală contestaţie, cu condiţia să fi efectuat în prealabil declaraţia menţionată anterior.
În cazul în care s-a stabilit, pe baza unor date verificabile şi din surse accesibile publicului, că un deputat exercită o funcţie incompatibilă cu calitatea de deputat în Parlamentul European, în sensul articolului 7 alineatele (1) şi (2) din Actul din 20 septembrie 1976, Parlamentul, pe baza informaţiilor furnizate de Preşedintele său, constată că locul este vacant.
(3)
Pe baza unui raport al comisiei competente, Parlamentul procedează în cel mai scurt timp la verificarea prerogativelor şi statuează asupra validităţii mandatului fiecărui membru nou ales, precum şi în privinţa eventualelor contestaţii formulate în conformitate cu dispoziţiile Actului din 20 septembrie 1976, cu excepţia celor întemeiate pe legislaţia electorală naţională.
(4)
Raportul comisiei competente se întemeiază pe comunicarea oficială, de către fiecare stat membru, a rezultatelor electorale în ansamblul lor, cu precizarea numelui candidaţilor aleşi, precum şi a eventualilor supleanţi în ordinea clasării rezultate în urma votului.
Mandatul unui deputat va putea fi validat numai după ce acesta prezintă declaraţiile scrise prevăzute de prezentul articol, precum şi de anexa I la prezentul regulament.
Pe baza unui raport al comisiei competente, Parlamentul se poate pronunţa în orice moment asupra oricărei contestaţii referitoare la validitatea mandatului oricărui membru al său.
(5)
În cazul în care numirea unui deputat are loc ca urmare a retragerii candidaţilor care figurează pe aceeaşi listă, comisia competentă cu verificarea prerogativelor se asigură că renunţarea se face în spiritul şi în litera Actului din 20 septembrie 1976, precum şi în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din prezentul regulament.
(6)
Comisia competentă se asigură că orice informaţie care ar putea aduce atingere exercitării mandatului unui deputat în Parlamentul European sau ordinii de clasare a supleanţilor este comunicată în cel mai scurt timp Parlamentului de către autorităţile statelor membre sau ale Uniunii, cu menţionarea datei de la care aceasta produce efecte în cazul unei numiri.
În cazul în care autorităţile competente ale statelor membre iniţiază o procedură care ar putea conduce la invalidarea mandatului unui deputat, Preşedintele le solicită o informare periodică privind stadiul acesteia.
Preşedintele sesizează în legătură cu aceasta comisia competentă, la propunerea căreia Parlamentul se poate pronunţa.
Articolul
4
Durata mandatului parlamentar
(1)
Mandatul începe şi expiră în conformitate cu dispoziţiile Actului din 20 septembrie 1976.
De asemenea, mandatul încetează în caz de deces sau demisie.
(2)
Orice deputat rămâne în funcţie până la deschiderea primei şedinţe a Parlamentului care urmează după alegeri.
(3)
Orice deputat demisionar notifică Preşedintelui demisia sa, precum şi data la care aceasta îşi produce efectele, dată care nu trebuie să depăşească trei luni de la notificare; această notificare îmbracă forma unui proces-verbal redactat în prezenţa Secretarului General ori a reprezentantului său, semnat de acesta şi de deputatul demisionar şi prezentat de îndată comisiei competente care îl înscrie pe ordinea de zi a primei reuniuni care urmează primirii documentului respectiv.
În cazul în care consideră că demisia este incompatibilă cu spiritul sau litera Actului din 20 septembrie 1976, comisia competentă informează Parlamentul, pentru ca acesta să hotărască constatarea sau nu a existenţei locului vacant.
În caz contrar, constatarea existenţei locului vacant intervine începând cu data menţionată de deputatul demisionar în procesul-verbal de demisie.
În acest caz, Parlamentul nu trebuie să voteze.
Se instituie o procedură simplificată pentru a remedia anumite situaţii excepţionale, în special aceea în care una sau mai multe perioade de sesiune ar avea loc între data la care produce efecte demisia şi prima reuniune a comisiei competente, si
tuaţie care, în lipsa constatării existenţei locului vacant, ar priva grupul politic căruia îi aparţine membrul demisionar de posibilitatea de a obţine suplinirea acestuia în timpul perioadelor de sesiune respective.
Această procedură permite raportorului
comisiei competente, responsabil cu dosarele respective, să examineze de îndată orice demisie corect notificată şi, în cazurile în care o întârziere de orice natură în procesul de examinare a notificării ar putea avea efecte prejudiciabile, să sesizeze pre
şedintele comisiei cu privire la acest lucru, astfel încât, în conformitate cu dispoziţiile alineatului (3), acesta:
-
fie să informeze Preşedintele Parlamentului, în numele acestei comisii, că poate fi constatată existenţa locului vacant
-
fie să convoa
ce o reuniune extraordinară a comisiei pentru a examina orice dificultate deosebită menţionată de raportor.
(4)
În cazul în care autoritatea competentă dintr-un stat membru notifică Preşedintelui încetarea mandatului unui deputat în Parlamentul European, fie din motive de incompatibilitate, în conformitate cu dispoziţiile articolului 7 alineatul (3) din Actul din 20 septembrie 1976, fie ca urmare a invalidării mandatului în conformitate cu articolul 13 alineatul (3) din acelaşi act, Preşedintele informează Parlamentul cu privire la încetarea mandatului la data comunicată de către statul membru şi îl invită pe acesta să ocupe în cel mai scurt timp locul vacant.
În cazul în care autorităţile competente ale statelor membre sau ale Uniunii sau deputatul în cauză notifică Preşedintelui o numire sau o alegere într-o funcţie incompatibilă cu exercitarea mandatului de deputat în Parlamentul European, în conformitate cu articolul 7 alineatele (1) şi (2) din Actul din 20 septembrie 1976, Preşedintele informează Parlamentul, care constată că locul este vacant.
(5)
Autorităţile statelor membre sau ale Uniunii informează Preşedintele în legătură cu orice misiune pe care intenţionează să o încredinţeze unui deputat.
Preşedintele sesizează comisia competentă pentru a examina compatibilitatea misiunii preconizate cu spiritul şi litera Actului din 20 septembrie 1976.
Preşedintele aduce la cunoştinţa Parlamentului, a deputatului şi a autorităţilor în cauză concluziile comisiei.
(6)
Se consideră ca dată de încetare a unui mandat şi ca dată de la care produce efecte faptul că locul este vacant:
-
în caz de demisie: data la care Parlamentul a constatat existenţa unui loc vacant, în conformitate cu procesul-verbal de demisie,
-
în cazul numirii sau alegerii în funcţii incompatibile cu mandatul de deputat în Parlamentul European, în sensul articolului 7 alineatele (1) şi (2) din Actul din 20 septembrie 1976: data notificată de autorităţile competente ale statelor membre sau ale Uniunii sau de către deputatul în cauză.
(7)
În cazul în care Parlamentul constată că un loc este vacant, acesta informează statul membru interesat cu privire la aceasta şi îl invită să atribuie în cel mai scurt timp locul vacant.
(8)
Orice contestaţie privind validitatea mandatului unui deputat ale cărui prerogative au fost verificate se trimite comisiei competente care are sarcina de a prezenta de îndată Parlamentului un raport, cel târziu până la începutul perioadei următoare de sesiune.
(9)
Parlamentul îşi rezervă dreptul de a declara invalid mandatul examinat sau de a refuza constatarea existenţei locului vacant în cazul în care acceptarea sau încetarea mandatului ar putea fi bazată pe erori materiale sau pe vicii de consimţământ.
Articolul
5
Privilegii şi imunităţi
(1)
Deputaţii se bucură de privilegiile şi imunităţile prevăzute de Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Comunităţilor Europene.
(2)
Legitimaţiile care asigură deputaţilor libera circulaţie în statele membre sunt eliberate de Preşedintele Parlamentului, după ce acesta a primit notificarea privind alegerea acestora.
(3)
Deputaţii au dreptul de a consulta orice dosar aflat în posesia Parlamentului sau a unei comisii, cu excepţia dosarelor şi conturilor personale pe care sunt autorizaţi să le consulte numai deputaţii în cauză.
Excepţiile de la acest principiu în vederea tratării documentelor la care accesul publicului poate fi interzis în conformitate cu Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei sunt prevăzute în anexa VII la prezentul regulament.
Articolul
6
Ridicarea imunităţii
(1)
În exercitarea competenţelor sale în ceea ce priveşte privilegiile şi imunităţile, Parlamentul se preocupă în special de conservarea integrităţii sale ca adunare legislativă democratică şi de asigurarea independenţei deputaţilor în îndeplinirea atribuţiilor care le revin.
(2)
Orice cerere adresată Preşedintelui de o autoritate competentă a unui stat membru în vederea ridicării imunităţii unui deputat este comunicată în şedinţă plenară şi trimisă comisiei competente.
(3)
Orice cerere adresată Preşedintelui de un deputat sau un fost deputat în vederea apărării imunităţii şi privilegiilor este comunicată în şedinţă plenară şi trimisă comisiei competente.
Deputatul sau fostul deputat poate fi reprezentat de un alt deputat.
Cererea nu poate fi adresată de către un alt deputat fără acordul deputatului în cauză.
(4)
În cazul în care un deputat este arestat sau privat de libertatea de circulaţie prin presupusa încălcare a privilegiilor şi imunităţilor sale, Preşedintele Parlamentului poate lua de urgenţă, după consultarea preşedintelui şi a raportorului comisiei competente, o iniţiativă vizând confirmarea privilegiilor şi imunităţilor deputatului în cauză.
Preşedintele Parlamentului comunică această iniţiativă comisiei şi informează Parlamentul cu privire la aceasta.
Articolul
7
Proceduri privind imunitatea
(1)
Comisia competentă examinează fără întârziere şi în ordinea în care i-au fost prezentate cererile de ridicare a imunităţii sau de apărare a imunităţii şi privilegiilor.
(2)
Comisia prezintă o propunere de decizie care se limitează la recomandarea adoptării sau respingerii cererii de ridicare a imunităţii sau de apărare a imunităţii şi privilegiilor.
(3)
Comisia poate solicita autorităţii interesate furnizarea tuturor informaţiilor şi precizărilor pe care le consideră necesare pentru a stabili dacă este cazul să se ridice sau să se apere imunitatea.
Deputatul în cauză are posibilitatea să ofere explicaţii; acesta poate prezenta toate documentele şi mijloacele de probă scrise pe care le consideră pertinente.
Deputatul respectiv poate fi reprezentat de un alt deputat.
(4)
În cazul în care cererea de ridicare a imunităţii conţine mai multe capete de acuzare, fiecare dintre acestea poate face obiectul unei decizii distincte.
În mod excepţional, raportul comisiei poate propune ca ridicarea imunităţii să vizeze exclusiv desfăşurarea unei acţiuni penale, fără ca vreo măsură de arestare, o altă măsură privativă de libertate sau orice altă măsură care să împiedice deputatul în exercitarea funcţiilor inerente mandatului său să poată fi adoptată împotriva acestuia, până la pronunţarea unei hotărâri definitive.
(5)
În cazul în care un deputat este obligat să compară în calitate de martor sau de expert, nu este necesar să se solicite ridicarea imunităţii acestuia, dacă deputatul:
-
nu este obligat să compară la o dată sau într-un moment care împiedică sau afectează exercitarea activităţii sale parlamentare sau poate să prezinte o declaraţie scrisă sau de orice altă natură care nu afectează îndeplinirea obligaţiilor sale parlamentare,
-
nu este obligat să depună mărturie în legătură cu informaţii obţinute în mod confidenţial în timpul exercitării mandatului său pe care nu consideră necesar să le divulge.
(6)
În cazurile de apărare a unui privilegiu sau a unei imunităţi, comisia precizează dacă circumstanţele constituie un obstacol de ordin administrativ sau de altă natură în ceea ce priveşte, pe de o parte, libertatea de circulaţie a deputaţilor care se deplasează către sau dinspre locul reuniunii Parlamentului sau, pe de altă parte, exprimarea unei opinii sau a unui vot în exercitarea mandatului, sau dacă se încadrează în aspectele prevăzute la articolul 10 din Protocolul privind privilegiile şi imunităţile care nu se află sub incidenţa dreptului intern şi prezintă o propunere prin care invită autoritatea în cauză să tragă concluziile care se impun.
(7)
Comisia poate emite un aviz motivat privind competenţa autorităţii în cauză şi admisibilitatea cererii, dar nu se pronunţă în niciun caz asupra vinovăţiei sau nevinovăţiei deputatului sau asupra oportunităţii sau inoportunităţii urmăririi penale a acestuia pentru opiniile sau actele care îi sunt imputate, chiar dacă examinarea solicitării îi permite comisiei să dobândească o cunoaştere aprofundată a cauzei.
(8)
Raportul comisiei este înscris din oficiu la primul punct pe ordinea de zi a primei şedinţe care urmează depunerii acestuia.
Nu se admite niciun amendament la propunerea sau propunerile de decizie.
Dezbaterea are ca subiect doar motivele pro şi contra fiecărei propuneri de ridicare, menţinere sau apărare a unui privilegiu sau a imunităţii.
Fără a aduce atingere dispoziţiilor articolului 145, deputatul ale cărui privilegii sau imunităţi fac obiectul unei examinări nu poate interveni în dezbatere.
Propunerea sau propunerile de decizie conţinute în raport sunt supuse la vot în cursul votării care urmează dezbaterii.
După examinarea de către Parlament, se procedează la vot separat pentru fiecare propunere conţinută în raport.
În cazul respingerii unei propuneri, decizia contrară se consideră adoptată.
(9)
Preşedintele comunică imediat decizia Parlamentului deputatului în cauză şi autorităţii competente a statului membru interesat şi solicită să fie informat în legătură cu derularea procedurii şi cu hotărârile judecătoreşti care se pronunţă.
Imediat după ce Preşedintele a primit aceste informaţii, acesta le comunică Parlamentului în forma pe care o consideră cea mai adecvată, dacă este necesar, după consultarea comisiei competente.
(10)
În cazul în care Preşedintele face uz de competenţele care îi sunt conferite de articolul 6 alineatul (4), comisia competentă ia act de iniţiativa Preşedintelui în cursul reuniunii următoare.
Dacă este necesar, comisia poate întocmi un raport care să fie prezentat Parlamentului.
(11)
Comisia tratează aceste chestiuni şi examinează toate documentele pe care le primeşte cu cea mai mare confidenţialitate.
(12)
După consultarea statelor membre, comisia poate întocmi o listă orientativă a autorităţilor statelor membre abilitate să prezinte o solicitare de ridicare a imunităţii unui deputat.
(13)
Orice cerere privind domeniul de aplicare a privilegiilor sau imunităţilor unui deputat, adresată de o autoritate competentă, este examinată în conformitate cu dispoziţiile de mai sus.
Articolul
8
Rambursări şi indemnizaţii
Biroul reglementează plata cheltuielilor şi indemnizaţiilor deputaţilor.
Articolul
9
Interese financiare ale deputaţilor, reguli de conduită şi accesul în Parlament
(1)
Parlamentul poate elabora norme în materie de transparenţă privind interesele financiare ale membrilor săi, care sunt anexate la prezentul regulament.
A se vedea anexa I.
Aceste norme nu pot să împiedice sau să limiteze în niciun fel exercitarea mandatului şi a activităţilor politice sau de altă natură pe care le presupune acesta.
(2)
Comportamentul deputaţilor este inspirat de respect reciproc, se bazează pe valorile şi principiile definite în textele fundamentale ale Uniunii Europene, păstrează demnitatea Parlamentului şi nu trebuie să compromită buna desfăşurare a lucrărilor parlamentare, nici liniştea în oricare dintre localurile Parlamentului.
Nerespectarea acestor principii poate conduce la aplicarea măsurilor prevăzute la articolele 146-148.
(3)
Aplicarea prezentului articol nu aduce atingere în niciun fel vivacităţii dezbaterilor parlamentare, nici libertăţii de exprimare a deputaţilor.
Aceasta se întemeiează pe respectul deplin al prerogativelor deputaţilor, astfel cum sunt definite în dreptul primar şi în statutul care se aplică acestora.
Aceasta are drept bază principiul transparenţei şi garantează că orice dispoziţie în materie este adusă la cunoştinţa deputaţilor, care sunt informaţi, în mod individual, cu privire la drepturile şi obligaţiile lor.
(4)
Chestorii răspund de eliberarea legitimaţiilor de acces nominale, cu o durată de valabilitate de cel mult un an, pentru persoanele care doresc să aibă acces frecvent în localurile Parlamentului în vederea furnizării de informaţii deputaţilor în cadrul mandatului lor parlamentar, în nume propriu sau în numele unor terţi.
În schimb, aceste persoane trebuie:
-
să respecte codul de conduită anexat la prezentul regulament
A se vedea anexa IX.
,
-
să se înscrie într-un registru ţinut de chestori.
Acest registru este pus la dispoziţia publicului, la cerere, în toate locurile în care Parlamentul îşi desfăşoară activitatea, precum şi în birourile de informaţii ale acestuia din statele membre, în forma stabilită de chestori.
Dispoziţiile de aplicare a prezentului alineat sunt precizate în anexă
A se vedea anexa IX.
.
(5)
Regulile de conduită, drepturile şi privilegiile foştilor deputaţi sunt stabilite printr-o decizie a Biroului.
Între foştii deputaţi nu se stabileşte nicio diferenţă de tratament.
Articolul
10
Anchete interne efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF)
Regimul comun prevăzut de Acordul interinstituţional din 25 mai 1999 privind anchetele interne efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF), care cuprinde măsurile necesare pentru facilitarea bunei desfăşurări a anchetelor efectuate de Oficiu, se aplică în cadrul Parlamentului, în conformitate cu decizia Parlamentului, anexată la prezentul regulament
A se vedea anexa XI.
.
CAPITOLUL
2
MANDATE
Articolul
11
Decanul de vârstă
(1)
În cadrul şedinţei prevăzute la articolul 127 alineatul (2), precum şi în orice altă şedinţă consacrată alegerii Preşedintelui şi Biroului, cel mai în vârstă dintre deputaţii prezenţi îndeplineşte funcţiile de preşedinte, cu titlul de decan de vârstă, până la proclamarea alegerii Preşedintelui.
(2)
Sub preşedinţia decanului de vârstă nu se poate desfăşura nicio altă dezbatere decât cea privind alegerea Preşedintelui sau verificarea prerogativelor.
Decanul de vârstă exercită competenţele Preşedintelui menţionate la articolul 3 alineatul (2) al doilea paragraf.
Orice altă chestiune legată de verificarea prerogativelor care se ridică sub preşedinţia decanului este trimisă comisiei competente cu verificarea prerogativelor.
Articolul
12
Candidaturi şi dispoziţii generale
(1)
Preşedintele, vicepreşedinţii şi chestorii sunt aleşi prin vot secret, în conformitate cu dispoziţiile articolului 162.
Candidaturile trebuie să fie prezentate cu acordul celor interesaţi.
Ele pot fi prezentate numai de un grup politic sau de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi.
Cu toate acestea, în cazul în care numărul de candidaturi nu depăşeşte numărul de locuri care urmează a fi atribuite, candidaţii pot fi aleşi prin aclamare.
(2)
La alegerea Preşedintelui, vicepreşedinţilor şi chestorilor, trebuie să se ţină seama în mod global de o reprezentare echitabilă a statelor membre şi a tendinţelor politice.
Articolul
13
Alegerea Preşedintelui – Discursul inaugural
(1)
Se procedează mai întâi la alegerea Preşedintelui.
Înainte de fiecare tur de scrutin, candidaturile trebuie prezentate decanului de vârstă, care le aduce la cunoştinţa Parlamentului.
În cazul în care, după trei tururi de scrutin, niciun candidat nu întruneşte majoritatea absolută a voturilor exprimate, în al patrulea tur de scrutin, pot candida numai primii doi clasaţi, care au întrunit cel mai mare număr de voturi la al treilea tur de scrutin; în cazul în care numărul de voturi este egal, este proclamat ales candidatul cel mai în vârstă.
(2)
Imediat după alegerea Preşedintelui, decanul de vârstă îi cedează acestuia locul.
Numai Preşedintele ales poate pronunţa un discurs inaugural.
Articolul
14
Alegerea vicepreşedinţilor
(1)
După alegerea Preşedintelui, se procedează la alegerea vicepreşedinţilor pe un buletin comun.
Sunt aleşi în primul tur, în limita celor paisprezece locuri care urmează a fi atribuite şi în ordinea numărului de voturi obţinute, candidaţii care obţin majoritatea absolută a voturilor exprimate.
În cazul în care numărul candidaţilor aleşi este mai mic decât numărul de locuri care urmează a fi atribuite, se procedează la un al doilea tur de scrutin, în aceleaşi condiţii, pentru atribuirea locurilor rămase.
În cazul în care este necesar un al treilea tur de scrutin, pentru locurile care mai trebuie atribuite, alegerea se face cu majoritate relativă.
În cazul egalităţii de voturi, se proclamă aleşi candidaţii cei mai în vârstă.
Cu toate că, spre deosebire de articolul 13 alineatul (1), prezentarea de noi candidaturi între diferitele tururi de scrutin nu este prevăzută în mod expres pentru alegerea vicepreşedinţilor, aceasta intervine de drept, în temeiul suveranităţii Parlamentului, care trebuie să hotărască în legătură cu orice posibilă candidatură, cu atât mai mult cu cât lipsa acestei posibilităţi ar putea împiedica buna desfăşurare a alegerilor.
(2)
Sub rezerva dispoziţiilor articolului 17 alineatul (1), ordinea precedenţei vicepreşedinţilor se stabileşte în funcţie de ordinea în care au fost aleşi şi, în caz de egalitate de voturi, în funcţie de vârstă.
În cazul în care alegerea nu are loc în urma unui vot secret, ordinea precedenţei corespunde ordinii în care sunt prezentaţi de Preşedinte.
Articolul
15
Alegerea chestorilor
După alegerea vicepreşedinţilor, Parlamentul procedează la alegerea a cinci chestori.
Această alegere se desfăşoară în conformitate cu aceleaşi reguli care se aplică în cazul alegerii vicepreşedinţilor.
Fără a aduce atingere dispoziţiilor primului paragraf, pentru perioada ianuarie 2007- iulie 2009, Parlamentul alege şase chestori.
Articolul
16
Durata mandatelor
(1)
Durata mandatului Preşedintelui, a vicepreşedinţilor şi a chestorilor este stabilită la doi ani şi jumătate.
În cazul în care un deputat trece la alt grup politic, acesta îşi păstrează locul pe care îl ocupă eventual în cadrul Biroului sau al Colegiului chestorilor până la încheierea mandatului de doi ani şi jumătate.
(2)
În cazul în care, înainte de expirarea acestei perioade, un loc devine vacant, deputatul ales ca supleant asigură funcţiile numai pentru perioada rămasă din mandat.
Articolul
17
Locuri vacante
(1)
În cazul în care trebuie înlocuiţi Preşedintele, un vicepreşedinte sau un chestor, se procedează la alegerea supleantului în conformitate cu dispoziţiile de mai sus.
Noul vicepreşedinte ocupă, în ordinea precedenţei, locul ocupat de vicepreşedintele suplinit.
(2)
În cazul în care locul vacant este cel al Preşedintelui, primul vicepreşedinte exercită funcţiile de Preşedinte până la alegerea noului Preşedinte.
Articolul
18
Încetarea exercitării funcţiilor înainte de termen
Hotărând cu o majoritate de trei cincimi din voturile exprimate, reprezentând cel puţin trei grupuri politice, Conferinţa preşedinţilor poate propune Parlamentului să pună capăt mandatului Preşedintelui, al unui vicepreşedinte, al unui chestor, al preşedintelui sau vicepreşedintelui unei comisii, al preşedintelui sau vicepreşedintelui unei delegaţii interparlamentare sau al oricărui alt titular al unui mandat, ales în Parlament, în cazul în care consideră că deputatul în cauză a comis o abatere gravă.
Parlamentul aprobă propunerea cu o majoritate de două treimi din voturile exprimate, reprezentând majoritatea membrilor care îl compun.
CAPITOLUL
3
ORGANE ŞI FUNCŢII
Articolul
19
Funcţiile Preşedintelui
(1)
În condiţiile prevăzute de prezentul regulament, Preşedintele conduce toate activităţile Parlamentului şi ale organelor sale.
Acesta dispune de toate competenţele pentru a prezida dezbaterile Parlamentului şi pentru a asigura buna desfăşurare a acestora.
Articolul 19 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că printre competenţele conferite de prezentul articol este prevăzută şi aceea de a pune capăt recurgerii excesive la moţiuni, cum ar fi solicitările de respectare a Regulamentului de procedură, moţiunile de procedură, explicaţiile privind votul, precum şi solicitările de vot separat, de vot pe părţi sau de vot prin apel nominal, în cazul în care Preşedintele consideră că acestea au scopul deliberat de a cauza şi vor avea ca efect o obstrucţionare prelungită şi gravă a procedurilor Parlamentului sau a exercitării drepturilor altor deputaţi.
Printre competenţele conferite de prezentul articol este prevăzută şi aceea de a supune la vot textele în altă ordine decât ordinea de vot stabilită în documentul care face obiectul votului.
Prin analogie cu dispoziţiile articolului 155 alineatul (7), Preşedintele poate solicita, în acest scop, asentimentul prealabil al Parlamentului.
(2)
Preşedintele deschide, suspendă şi închide şedinţele.
Acesta hotărăşte asupra admisibilităţii amendamentelor, asupra întrebărilor adresate Consiliului şi Comisiei şi asupra conformităţii rapoartelor cu regulamentul.
Preşedintele asigură respectarea regulamentului, menţine ordinea, dă cuvântul, declară închise dezbaterile, supune la vot chestiunile şi proclamă rezultatele votului.
Preşedintele adresează comisiilor comunicările care sunt de resortul acestora.
(3)
Preşedintele poate lua cuvântul în cadrul unei dezbateri numai pentru a prezenta situaţia chestiunii şi a cere să se revină la subiect; în cazul în care doreşte să participe la dezbatere, Preşedintele părăseşte fotoliul, pe care îl poate reocupa numai după încheierea dezbaterii privind chestiunea respectivă.
(4)
În relaţiile internaţionale, la ceremonii, în chestiunile administrative, judiciare sau financiare, Parlamentul este reprezentat de Preşedinte, care poate delega aceste competenţe.
Articolul
20
Funcţiile vicepreşedinţilor
(1)
În caz de absenţă, de imposibilitate de exercitare a funcţiei sau în cazul în care doreşte să participe la dezbatere în conformitate cu articolul 19 alineatul (3), Preşedintele este înlocuit de unul dintre vicepreşedinţi, în conformitate cu articolul 14 alineatul (2).
(2)
De asemenea, vicepreşedinţii exercită funcţiile care le sunt atribuite prin articolul 22, articolul 24 alineatul (3) şi articolul 64 alineatul (3).
(3)
Preşedintele poate delega vicepreşedinţilor orice funcţie, precum reprezentarea Parlamentului cu ocazia anumitor ceremonii sau acte determinate.
În special, acesta poate desemna un vicepreşedinte care să exercite responsabilităţile conferite Preşedintelui de articolul 109 alineatul (3) şi articolul 110 alineatul (2).
Articolul
21
Componenţa Biroului
(1)
Biroul este compus din Preşedinte şi cei paisprezece vicepreşedinţi ai Parlamentului.
(2)
Chestorii sunt membri ai Biroului cu funcţie consultativă.
(3)
În cadrul deliberărilor Biroului, în caz de egalitate de voturi, Preşedintele are votul decisiv.
Articolul
22
Funcţiile Biroului
(1)
Biroul îşi îndeplineşte sarcinile care îi revin prin regulament.
(2)
Biroul reglementează chestiunile financiare, organizatorice şi administrative privind deputaţii, organizarea internă a Parlamentului, Secretariatul şi organele Parlamentului.
(3)
Biroul reglementează chestiunile privind desfăşurarea şedinţelor.
Desfăşurarea şedinţelor include chestiunile privind comportamentul deputaţilor în interiorul tuturor localurilor Parlamentului.
(4)
Biroul adoptă dispoziţiile prevăzute la articolul 31 privind deputaţii neafiliaţi.
(5)
Biroul stabileşte organigrama Secretariatului General şi regulamentele privind situaţia administrativă şi financiară a funcţionarilor şi a altor agenţi.
(6)
Biroul stabileşte un proiect preliminar de estimare bugetară a Parlamentului.
(7)
Biroul adoptă orientările pentru chestori în conformitate cu articolul 25.
(8)
Biroul este organul competent pentru autorizarea reuniunilor comisiilor în afara locurilor obişnuite de desfăşurare a activităţii, a audierilor, precum şi a călătoriilor de studiu şi de informare efectuate de raportori.
În cazul în care astfel de reuniuni sau întâlniri sunt autorizate, regimul lingvistic se stabileşte în funcţie de limbile oficiale utilizate şi solicitate de membrii titulari şi supleanţi din comisia în cauză.
Această situaţie este valabilă şi în cazul delegaţiilor, cu excepţia situaţiei în care membrii titulari şi supleanţi în cauză ajung la un alt acord.
(9)
Biroul numeşte Secretarul General în conformitate cu articolul 197.
(10)
Biroul stabileşte modalităţile de aplicare a Regulamentului (CE) nr.
2004/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului privind statutul şi finanţarea partidelor politice la nivel european şi îndeplineşte, în cadrul punerii în aplicare a regulamentului menţionat, sarcinile care îi revin în temeiul Regulamentului de procedură al Parlamentului.
(11)
Preşedintele şi/sau Biroul pot încredinţa unuia sau mai multor membri ai Biroului sarcini generale sau speciale care ţin de competenţa Preşedintelui şi/sau a Biroului.
În acelaşi timp, se stabilesc modalităţile de executare a acestor sarcini.
(12)
Cu ocazia fiecărei noi alegeri a Parlamentului, Biroul aflat la sfârşit de mandat rămâne în funcţie până la prima şedinţă a noului Parlament.
Articolul
23
Componenţa Conferinţei preşedinţilor
(1)
Conferinţa preşedinţilor este compusă din Preşedintele Parlamentului şi preşedinţii grupurilor politice.
Preşedintele unui grup politic poate fi reprezentat de un membru al grupului din care face parte.
(2)
Deputaţii neafiliaţi deleagă un reprezentant din rândul lor care să participe la reuniunile Conferinţei preşedinţilor, fără a avea drept de vot.
(3)
Conferinţa preşedinţilor vizează realizarea consensului în ceea ce priveşte chestiunile asupra cărora este sesizată.
În cazul în care nu se realizează consensul, se procedează la un vot ponderat în funcţie de efectivele fiecărui grup politic.
Articolul
24
Funcţiile Conferinţei preşedinţilor
(1)
Conferinţa preşedinţilor îşi asumă sarcinile care îi revin în temeiul Regulamentului de procedură.
(2)
Conferinţa preşedinţilor hotărăşte cu privire la organizarea lucrărilor Parlamentului şi la chestiunile aferente programării legislative.
(3)
Conferinţa preşedinţilor este organul competent pentru chestiunile referitoare la relaţiile cu alte organe şi instituţii ale Uniunii Europene, precum şi cu parlamentele naţionale ale statelor membre.
Biroul desemnează doi vicepreşedinţi însărcinaţi cu dezvoltarea relaţiilor cu parlamentele naţionale.
Aceştia prezintă periodic Conferinţei preşedinţilor un raport privind activităţile desfăşurate în acest domeniu.
(4)
Conferinţa preşedinţilor este organul competent pentru chestiunile aferente relaţiilor cu ţările terţe şi cu instituţiile sau organizaţiile din afara Uniunii.
(5)
Conferinţa preşedinţilor întocmeşte proiectul de ordine de zi pentru perioadele de sesiune ale Parlamentului.
(6)
Conferinţa preşedinţilor este organul competent în ceea ce priveşte componenţa şi competenţele comisiilor şi ale comisiilor de anchetă, precum şi ale comisiilor parlamentare mixte, ale delegaţiilor permanente şi ale delegaţiilor ad hoc.
(7)
Conferinţa preşedinţilor hotărăşte repartizarea locurilor în sala de şedinţe în conformitate cu articolul 32.
(8)
Conferinţa preşedinţilor este organul competent pentru autorizarea rapoartelor din proprie iniţiativă.
(9)
Conferinţa preşedinţilor prezintă propuneri Biroului în ceea ce priveşte chestiunile administrative şi bugetare ale grupurilor politice.
Articolul
25
Funcţiile chestorilor
Chestorii sunt însărcinaţi cu îndeplinirea sarcinilor administrative şi financiare care îi vizează în mod direct pe deputaţi, în conformitate cu orientările adoptate de Birou.
Articolul
26
Conferinţa preşedinţilor de comisie
(1)
Conferinţa preşedinţilor de comisie este compusă din preşedinţii tuturor comisiilor permanente sau temporare; Conferinţa îşi alege preşedintele.
(2)
Conferinţa preşedinţilor de comisie poate adresa recomandări Conferinţei preşedinţilor în legătură cu lucrările comisiilor şi stabilirea ordinii de zi în perioadele de sesiune.
(3)
Biroul şi Conferinţa preşedinţilor pot delega anumite sarcini Conferinţei preşedinţilor de comisie.
Articolul
27
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie
(1)
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie este compusă din preşedinţii tuturor delegaţiilor interparlamentare permanente; Conferinţa îşi alege preşedintele.
(2)
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie poate adresa recomandări Conferinţei preşedinţilor în legătură cu lucrările delegaţiilor.
(3)
Biroul şi Conferinţa preşedinţilor pot delega anumite sarcini Conferinţei preşedinţilor de delegaţie.
Articolul
28
Accesul publicului la deciziile Biroului şi Conferinţei preşedinţilor
(1)
Procesele-verbale ale Biroului şi ale Conferinţei preşedinţilor se traduc în limbile oficiale, se imprimă şi se distribuie tuturor deputaţilor şi sunt accesibile publicului, cu excepţia cazului în care, cu titlu excepţional, Biroul sau Conferinţa preşedinţilor adoptă o decizie contrară privind anumite puncte din procesele-verbale, în vederea păstrării confidenţialităţii, pentru motivele definite la articolul 4 alineatele (1) - (4) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului.
(2)
Orice deputat poate pune întrebări în legătură cu activităţile Biroului, ale Conferinţei preşedinţilor şi ale chestorilor.
Aceste întrebări sunt prezentate în scris Preşedintelui; întrebările sunt publicate, însoţite de răspunsuri, în Buletinul Parlamentului în termen de treizeci de zile de la prezentare.
CAPITOLUL
4
GRUPURI POLITICE
Articolul
29
Constituirea grupurilor politice
(1)
Deputaţii se pot organiza în grupuri pe baza afinităţilor politice.
În mod normal, nu este necesar ca Parlamentul să evalueze afinităţile politice ale membrilor unui grup.
În cazul constituirii unui grup în aplicarea prezentului articol, deputaţii în cauză recunosc, prin definiţie, că au aceleaşi afinităţi politice.
Numai în cazul în care deputaţii în cauză neagă că au aceleaşi afinităţi politice este necesar ca Parlamentul să aprecieze dacă grupul a fost constituit în conformitate cu regulamentul.
(2)
Orice grup politic este constituit din deputaţi aleşi în cel puţin o cincime din statele membre.
Numărul minim necesar de deputaţi pentru a constitui un grup politic este de douăzeci.
(3)
Un deputat poate aparţine unui singur grup politic.
(4)
Constituirea unui grup politic trebuie adusă la cunoştinţa Preşedintelui printr-o declaraţie.
În această declaraţie trebuie menţionată denumirea grupului, numele membrilor şi componenţa biroului.
(5)
Declaraţia de constituire a unui grup politic se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul
30
Activităţile şi situaţia juridică ale grupurilor politice
(1)
Grupurile politice îşi exercită funcţiile în cadrul activităţilor Uniunii, inclusiv sarcinile care le revin în temeiul Regulamentului de procedură.
În cadrul organigramei Secretariatului General, grupurile politice dispun de un secretariat, de facilităţi administrative şi de creditele prevăzute în bugetul Parlamentului.
(2)
Biroul adoptă normele privind punerea la dispoziţie, punerea în aplicare şi controlul acestor facilităţi şi credite, precum şi cele privind delegarea competenţelor de execuţie bugetară aferente.
(3)
În aceste norme sunt prevăzute consecinţele administrative şi financiare ale dizolvării grupurilor politice.
Articolul
31
Deputaţii neafiliaţi
(1)
Deputaţii care nu aderă la un grup politic dispun de un secretariat.
Modalităţile sunt stabilite de Birou la propunerea Secretarului General.
(2)
Statutul şi drepturile parlamentare ale acestor deputaţi sunt reglementate de Birou.
(3)
De asemenea, Biroul adoptă normele privind punerea la dispoziţie, executarea şi controlul creditelor înscrise în bugetul Parlamentului pentru a acoperi cheltuielile de secretariat şi facilităţile administrative ale deputaţilor neafiliaţi.
Articolul
32
Repartizarea locurilor în sala de şedinţe
Conferinţa preşedinţilor decide în privinţa repartizării locurilor în sala de şedinţe pentru grupurile politice, deputaţii neafiliaţi şi instituţiile Uniunii Europene.
TITLUL
II
PROCEDURI LEGISLATIVE, BUGETARE ŞI DE ALT TIP
CAPITOLUL
1
PROCEDURI LEGISLATIVE ─ DISPOZIŢII GENERALE
Articolul
33
Programul legislativ şi programul de lucru al Comisiei
(1)
Parlamentul alături de Comisie şi Consiliu contribuie la definirea programării legislative a Uniunii Europene.
Parlamentul şi Comisia cooperează la pregătirea programului legislativ şi de lucru al Comisiei, pe baza calendarului şi a modalităţilor convenite între cele două instituţii şi precizate în anexă
A se vedea anexa XIV.
.
(2)
În situaţii de urgenţă sau neprevăzute, o instituţie poate propune, din proprie iniţiativă şi în conformitate cu procedurile stabilite de tratate, adăugarea unei măsuri legislative la cele propuse în programul legislativ.
(3)
Preşedintele transmite rezoluţia adoptată de Parlament celorlalte instituţii care participă la procedura legislativă a Uniunii Europene, precum şi parlamentelor statelor membre.
Preşedintele solicită Consiliului emiterea unui aviz privind programul legislativ anual al Comisiei şi rezoluţia Parlamentului.
(4)
În cazul în care o instituţie se află în imposibilitatea de a respecta calendarul stabilit, aceasta informează celelalte instituţii în legătură cu motivele întârzierii şi propune un nou calendar.
Articolul
34
Examinarea respectării drepturilor fundamentale, a principiilor subsidiarităţii şi proporţionalităţii, a statului de drept şi a implicaţiilor financiare
La examinarea unei propuneri legislative, Parlamentul acordă o atenţie deosebită respectării drepturilor fundamentale şi ia măsuri, în special, pentru ca actul legislativ să fie în conformitate cu Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cu principiile subsidiarităţii şi proporţionalităţii şi cu statul de drept.
De asemenea, în cazul în care propunerea are implicaţii financiare, Parlamentul verifică dacă sunt prevăzute resurse financiare suficiente.
Articolul
35
Verificarea temeiului juridic
(1)
Pentru orice propunere a Comisiei sau orice alt document cu caracter legislativ, comisia competentă verifică mai întâi temeiul juridic.
(2)
În cazul în care comisia competentă contestă validitatea sau pertinenţa temeiului juridic ─ inclusiv verificarea criteriului prevăzut la articolul 5 din Tratatul CE ─ aceasta solicită avizul comisiei competente pentru chestiunile juridice.
(3)
Comisia competentă pentru chestiunile juridice se poate, de asemenea, sesiza din proprie iniţiativă referitor la chestiunile privind temeiul juridic al propunerilor prezentate de Comisie.
În acest caz, aceasta informează corespunzător comisia competentă.
(4)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiunile juridice hotărăşte să conteste validitatea sau pertinenţa temeiului juridic, aceasta îşi prezintă concluziile Parlamentului.
Parlamentul supune la vot concluziile, înainte de a vota asupra fondului propunerii.
(5)
Amendamentele care tind să modifice temeiul juridic, prezentate în plen, fără ca validitatea sau pertinenţa temeiului juridic să fi fost contestată de comisia competentă în fond sau de comisia competentă pentru chestiunile juridice, sunt inadmisibile.
(6)
În cazul în care Comisia nu acceptă să-şi modifice propunerea pentru a se conforma temeiului juridic aprobat de Parlament, raportorul sau preşedintele comisiei competente pentru chestiunile juridice sau al comisiei competente poate propune amânarea votului asupra fondului propunerii până la o şedinţă ulterioară.
Articolul
36
Verificarea compatibilităţii financiare
(1)
Fără a aduce atingere articolului 40, comisia competentă verifică, pentru orice propunere a Comisiei sau orice alt document cu caracter legislativ, compatibilitatea financiară a actului cu perspectivele financiare.
(2)
În cazul în care comisia competentă modifică resursele financiare atribuite actului examinat, aceasta solicită avizul comisiei competente pentru chestiunile bugetare.
(3)
Comisia competentă pentru chestiunile bugetare se poate, de asemenea, sesiza, din proprie iniţiativă, referitor la chestiunile privind compatibilitatea financiară a propunerilor prezentate de Comisie.
În acest caz, aceasta informează corespunzător comisia competentă.
(4)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiunile bugetare hotărăşte să conteste compatibilitatea financiară a actului, aceasta îşi prezintă concluziile Parlamentului, care le supune la vot.
(5)
Un act declarat incompatibil poate fi adoptat de către Parlament sub rezerva deciziilor Autorităţii bugetare.
Articolul
37
Informarea şi accesul Parlamentului la documente
(1)
Pe durata întregii proceduri legislative, Parlamentul şi comisiile acestuia solicită accesul la toate documentele privind propunerile Comisiei în aceleaşi condiţii ca şi Consiliul şi grupurile de lucru ale acestuia.
(2)
În timpul examinării unei propuneri specifice a Comisiei, comisia competentă invită Comisia şi Consiliul să o informeze în legătură cu stadiul propunerii în cadrul Consiliului şi al grupurilor sale de lucru, în special în legătură cu orice posibilitate de compromis care ar putea conduce la o modificare substanţială a propunerii iniţiale a Comisiei sau în legătură cu intenţia Comisiei de a-şi retrage propunerea.
Articolul
38
Reprezentarea Parlamentului la reuniunile Consiliului
În cazul în care Consiliul invită Parlamentul să participe la o reuniune a Consiliului în cursul căreia acesta intervine în calitate de legislator, Preşedintele Parlamentului solicită preşedintelui sau raportorului comisiei competente sau altui deputat desemnat de comisie să reprezinte Parlamentul.
Articolul
39
Iniţiativa prevăzută la articolul 192 din Tratatul CE
(1)
Parlamentul poate solicita Comisiei, în conformitate cu articolul 192 paragraful (2) din Tratatul CE, să îi prezinte orice propunere adecvată în vederea adoptării unui act nou sau a modificării unui act existent, prin adoptarea unei rezoluţii pe baza unui raport din proprie iniţiativă al comisiei competente.
Rezoluţia se adoptă cu majoritatea membrilor care compun Parlamentul.
În acelaşi timp, Parlamentul poate fixa un termen pentru prezentarea propunerii.
(2)
Înainte de deschiderea procedurii definite la articolul 45, comisia competentă se asigură că nu mai este în pregătire nicio propunere de acest tip, şi anume:
(a)
fie nicio propunere de acest tip nu este prevăzută în programul legislativ anual,
(b)
fie pregătirea unei astfel de propuneri nu a fost demarată sau a fost întârziată nejustificat,
(c)
fie Comisia nu a răspuns pozitiv la cereri anterioare emanând de la comisia competentă sau conţinute în rezoluţii adoptate de Parlament cu majoritatea voturilor exprimate.
(3)
Rezoluţia Parlamentului indică temeiul juridic pertinent şi cuprinde recomandări detaliate privind conţinutul propunerii solicitate, care trebuie să respecte drepturile fundamentale şi principiul subsidiarităţii.
(4)
În cazul în care propunerea solicitată are implicaţii financiare, Parlamentul indică modalităţile de asigurare a unor resurse financiare suficiente.
(5)
Comisia competentă urmăreşte parcursul fiecărei propuneri legislative elaborate în urma unei solicitări speciale a Parlamentului.
Articolul
40
Examinarea documentelor legislative
(1)
Preşedintele trimite comisiei competente propunerile Comisiei sau alte documente cu caracter legislativ în vederea examinării.
În cazul în care există incertitudini, Preşedintele poate aplica articolul 179 alineatul (2) înainte de anunţul în Parlament privind trimiterea la comisia competentă.
În cazul în care o propunere este prevăzută în programul legislativ anual, comisia competentă poate decide numirea unui raportor responsabil cu urmărirea elaborării acesteia.
Pentru a examina propunerea în cauză, Preşedintele transmite comisiei competente rezultatele consultărilor emanate de la Consiliu sau cererile de aviz prezentate de Comisie.
Dispoziţiile articolelor 34-37, 49-56 şi 66 privind prima lectură se aplică propunerilor legislative, indiferent dacă acestea necesită una, două sau trei lecturi.
(2)
Poziţiile comune ale Consiliului sunt trimise, în vederea examinării, comisiei competente în primă lectură.
Dispoziţiile articolelor 57-62 şi 67 privind a doua lectură se aplică poziţiilor comune.
(3)
Nu se pot efectua retrimiteri la comisie în cursul procedurii de conciliere dintre Parlament şi Consiliu, ca urmare a celei de-a doua lecturi.
Dispoziţiile articolelor 63, 64 şi 65 privind a treia lectură se aplică procedurii de conciliere.
(4)
Articolele 42, 43, 46, 51 alineatele (1) şi (3) şi articolele 52, 53 şi 168 nu se aplică la a doua şi a treia lectură.
(5)
În caz de conflict între o dispoziţie a regulamentului privind a doua şi a treia lectură şi orice altă dispoziţie din regulament, dispoziţia privind a doua şi a treia lectură prevalează.
Articolul
41
Consultarea privind iniţiativele prezentate de un stat membru
(1)
Iniţiativele prezentate de un stat membru în conformitate cu articolul 67 alineatul (1) din Tratatul CE sau cu articolul 34 alineatul (2) şi articolul 42 din Tratatul UE sunt examinate în conformitate cu dispoziţiile prezentului articol şi ale articolelor 34-37, 40 şi 51 din prezentul regulament.
(2)
Comisia competentă poate invita un reprezentant al statului membru iniţiator să îi prezinte iniţiativa respectivă.
Reprezentantul poate fi însoţit de Preşedinţia Consiliului.
(3)
Înainte de a se proceda la vot, comisia competentă întreabă Comisia dacă a luat poziţie cu privire la iniţiativă şi, în cazul în care răspunsul este afirmativ, îi cere să o informeze în legătură cu poziţia respectivă.
(4)
În cazul în care două sau mai multe propuneri iniţiate de Comisie sau de către un stat membru, având acelaşi obiectiv legislativ, au fost prezentate Parlamentului simultan sau într-o perioadă scurtă de timp, acestea fac obiectul unui raport unic.
Comisia competentă precizează în acest raport textul la care se referă amendamentele propuse şi menţionează toate celelalte texte în rezoluţia legislativă.
(5)
Termenul prevăzut la articolul 39 alineatul (1) din Tratatul UE curge începând de la data la care Parlamentul anunţă în plen primirea unei iniţiative în limbile oficiale, însoţită de expunerea de motive, care atestă conformitatea iniţiativei cu Protocolul privind aplicarea principiilor subsidiarităţii şi proporţionalităţii, anexat la Tratatul CE.
CAPITOLUL
2
PROCEDURI ÎN CADRUL COMISIEI
Articolul
42
Rapoarte legislative
(1)
Preşedintele comisiei la care a fost trimisă o propunere a Comisiei propune comisiei respective procedura de urmat.
(2)
După luarea deciziei privind procedura de urmat şi în cazul în care articolul 43 nu se aplică, comisia desemnează dintre membrii titulari sau supleanţi permanenţi un raportor pentru propunerea Comisiei, cu excepţia cazului în care a făcut deja acest lucru, pe baza programului legislativ anual convenit în conformitate cu articolul 33.
(3)
Raportul comisiei cuprinde:
(a)
eventualele proiecte de amendamente la propunere, însoţite, dacă este necesar, de justificări succinte, care ţin de responsabilitatea raportorului şi nu sunt supuse la vot;
(b)
un proiect de rezoluţie legislativă, în conformitate cu dispoziţiile articolului 51 alineatul (2);
(c)
dacă este necesar, o expunere de motive incluzând o fişă financiară care stabileşte amploarea efectelor financiare eventuale ale raportului şi compatibilitatea cu perspectivele financiare.
Articolul
43
Procedura simplificată
(1)
La sfârşitul unei prime dezbateri pe marginea unei propuneri legislative, preşedintele poate propune aprobarea acesteia fără amendamente.
Dacă nu există opoziţie din partea a cel puţin o zecime dintre membrii comisiei, preşedintele acesteia prezintă Parlamentului un raport privind aprobarea propunerii.
Se aplică articolul 131 alineatul (1) al doilea paragraf şi alineatele (2) şi (4).
(2)
Preşedintele poate propune, ca alternativă, ca el însuşi sau raportorul să redacteze o serie de amendamente care să reflecte dezbaterile comisiei.
În cazul în care comisia aprobă această propunere, amendamentele sunt transmise membrilor comisiei.
În cazul în care, în termen de minimum 21 de zile de la transmitere, nu s-a formulat nicio obiecţie de către cel puţin o zecime dintre membrii comisiei, raportul se consideră adoptat de comisie.
În acest caz, proiectul de rezoluţie legislativă şi amendamentele sunt supuse aprobării Parlamentului fără dezbatere, în conformitate cu articolul 131 alineatul (1) al doilea paragraf şi alineatele (2) şi (4).
(3)
În cazul în care cel puţin o zecime dintre membrii comisiei se opun, amendamentele sunt supuse la vot în cursul următoarei reuniuni a comisiei.
(4)
Alineatul (1) prima şi a doua teză, alineatul (2) prima, a doua şi a treia teză, precum şi alineatul (3) se aplică mutatis mutandis avizelor comisiilor, în sensul articolului 46.
Articolul
44
Rapoarte fără caracter legislativ
(1)
În cazul în care o comisie elaborează un raport fără caracter legislativ, aceasta desemnează un raportor dintre membrii săi titulari sau supleanţi permanenţi.
(2)
Raportorul are sarcina de a pregăti raportul comisiei şi de a-l prezenta în numele acesteia în şedinţă plenară.
(3)
Raportul comisiei cuprinde:
(a)
o propunere de rezoluţie;
(b)
o expunere de motive incluzând o fişă financiară care stabileşte amploarea efectelor financiare eventuale ale raportului şi compatibilitatea cu perspectivele financiare;
(c)
textul propunerilor de rezoluţie care trebuie prevăzute în aplicarea articolului 113 alineatul (4).
Articolul
45
Rapoarte din proprie iniţiativă
(1)
În cazul în care, fără a fi fost sesizată printr-o consultare sau printr-o cerere de avizare în temeiul articolului 179 alineatul (1), o comisie are intenţia de a întocmi un raport asupra unui subiect care intră în competenţa sa şi de a prezenta Parlamentului o propunere de rezoluţie în domeniu, aceasta trebuie să solicite în prealabil autorizarea Conferinţei preşedinţilor.
Un eventual refuz al acesteia trebuie să fie întotdeauna motivat.
Conferinţa preşedinţilor hotărăşte asupra solicitărilor privind autorizarea de a întocmi un raport în sensul alineatului (1) în conformitate cu dispoziţiile de aplicare pe care le stabileşte ea însăşi.
În cazul în care unei comisii care a solicitat autorizarea de a întocmi un raport îi este contestată competenţa, Conferinţa preşedinţilor hotărăşte într-un termen de şase săptămâni în temeiul recomandării Conferinţei preşedinţilor de comisii sau, în lipsă, a preşedintelui acesteia din urmă.
În cazul în are, în acest termen, Conferinţa preşedinţilor nu a adoptat o decizie, recomandarea este considerată ca fiind adoptată.
(2)
Dispoziţiile prezentului articol se aplică, prin analogie, cazurilor în care tratatele atribuie dreptul de iniţiativă Parlamentului.
În aceste cazuri, Conferinţa preşedinţilor ia o decizie în termen de două luni.
Articolul
46
Avizele comisiilor
(1)
În cazul în care comisia sesizată iniţial cu privire la o chestiune doreşte să cunoască avizul unei alte comisii sau în cazul în care o altă comisie doreşte să-şi dea avizul cu privire la raportul comisiei sesizate iniţial, acestea pot solicita Preşedintelui Parlamentului ca, în conformitate cu articolul 179 alineatul (3), una dintre comisii să fie desemnată drept comisie competentă în fond, iar cealaltă să fie sesizată pentru avizare.
(2)
În cazul documentelor cu caracter legislativ, în sensul articolului 40 alineatul (1), avizul constă în propuneri de modificare a textului pentru care a fost sesizată comisia, însoţite, dacă este necesar, de justificări succinte.
Aceste justificări incumbă raportorului pentru aviz şi nu se supun la vot.
În cazul în care este necesar, comisia poate prezenta o justificare scrisă succintă pentru întregul aviz.
În cazul textelor fără caracter legislativ, avizul constă în sugestii pentru propunerea de rezoluţie a comisiei competente în fond.
Comisia competentă în fond supune la vot propunerile de modificare sau sugestiile.
Avizele se referă numai la chestiunile care intră în competenţa comisiei sesizate pentru avizare.
(3)
Comisia competentă în fond stabileşte un termen în care comisia sesizată pentru avizare trebuie să se pronunţe astfel încât avizul să fie luat în considerare de comisia competentă în fond.
Aceasta notifică imediat orice modificare a calendarului anunţat comisiei sau comisiilor sesizate pentru avizare.
Comisia competentă în fond nu îşi prezintă concluziile înainte de expirarea acestui termen.
(4)
Toate avizele adoptate se anexează raportului comisiei competente în fond.
(5)
Comisia competentă în fond este singura abilitată să prezinte amendamentele în plen.
(6)
Preşedintele şi raportorul comisiei sesizate pentru avizare sunt invitaţi să participe la reuniunile comisiei competente în fond cu funcţie consultativă în măsura în care aceste reuniuni dezbat chestiunea comună.
Articolul
47
Procedura comisiilor asociate
În cazul în care Conferinţa preşedinţilor este sesizată cu privire la o chestiune de competenţă, în conformitate cu articolul 179 alineatul (2) sau cu articolul 45, iar Conferinţa Preşedinţilor consideră, în temeiul anexei VI, că subiectul intră, într-o măsură aproape egală, în competenţa a două sau a mai multor comisii, sau că diferite aspecte ale subiectului intră în competenţa a două sau a mai multor comisii, se aplică articolul 46 şi următoarele dispoziţii complementare:
-
calendarul se stabileşte de comun acord de către comisiile implicate,
-
raportorul şi raportorii pentru aviz se informează reciproc şi încearcă să se pună de acord asupra textelor pe care le propun comisiilor respective, precum şi asupra poziţiilor pe care le adoptă în cazul amendamentelor,
-
preşedintele, raportorul şi raportorii pentru aviz respectivi încearcă să identifice împreună acele părţi din text care intră în competenţele lor exclusive sau comune şi să convină asupra modalităţilor precise ale cooperării lor,
-
comisia competentă în fond acceptă fără a supune la vot amendamentele unei comisii asociate în cazul în care acestea se referă la aspecte pe care preşedintele comisiei competente în fond, în temeiul anexei VI şi după consultarea preşedintelui comisiei asociate, le consideră a fi de competenţa exclusivă a comisiei asociate şi care nu sunt în contradicţie cu alte elemente ale raportului.
Preşedintele comisiei competente în fond ia în considerare orice înţelegere la care se ajunge în temeiul celor prevăzute la a treia liniuţă,
-
în eventualitatea în care are loc o procedură de conciliere cu privire la o propunere, delegaţia Parlamentului include raportorul pentru aviz al oricărei comisii asociate.
Textul acestui articol nu prevede nicio limitare privind domeniul său de aplicare.
Sunt admisibile cererile privind aplicarea procedurii comisiilor asociate privind rapoartele fără caracter legislativ întemeiate pe articolul 45 alineatul (1) şi pe articolul 112 alineatele (1) şi (2).
Articolul
48
Modalităţi de elaborare a rapoartelor
(1)
Expunerea de motive se redactează sub responsabilitatea raportorului şi nu se supune la vot.
Cu toate acestea, expunerea de motive trebuie să fie conformă cu textul propunerii de rezoluţie votate şi cu eventualele amendamente propuse de comisie, în caz contrar preşedintele comisiei putând elimina expunerea de motive.
(2)
Rezultatul votului privind ansamblul raportului se menţionează în cuprinsul acestuia.
De asemenea, în momentul votului, la solicitarea a cel puţin o treime dintre membrii prezenţi, raportul indică votul fiecărui membru.
(3)
În cazul în care avizul comisiei nu este unanim, raportul trebuie, de asemenea, să prezinte opiniile minoritare.
Exprimate cu ocazia votului pentru textul în ansamblu, opiniile minoritare, la cererea autorilor, se pot constitui într-o declaraţie scrisă de cel mult 200 de cuvinte, anexată la expunerea de motive.
Preşedintele arbitrează litigiile cauzate de punerea în aplicare a acestor dispoziţii.
(4)
La propunerea propriului birou, comisia poate stabili un termen în care raportorul să prezinte proiectul de raport.
Acest termen poate fi prorogat sau se poate numi un alt raportor.
(5)
La expirarea termenului, comisia poate însărcina preşedintele să solicite înscrierea chestiunii pentru care a fost sesizată pe ordinea de zi a uneia dintre următoarele şedinţe ale Parlamentului.
În acest caz, dezbaterile se pot desfăşura pe baza unui simplu raport oral al comisiei interesate.
CAPITOLUL
3
PRIMA LECTURĂ
Stadiul examinării în comisie
Articolul
49
Modificarea unei propuneri a Comisiei
(1)
În cazul în care Comisia informează Parlamentul sau în cazul în care comisia competentă ia cunoştinţă pe orice altă cale despre intenţia Comisiei de a-şi modifica propunerea, comisia competentă suspendă examinarea chestiunii până la primirea noii propuneri sau a modificărilor Comisiei.
(2)
În cazul în care Consiliul modifică substanţial propunerea Comisiei, se aplică dispoziţiile articolului 55.
Articolul
50
Poziţia Comisiei şi a Consiliului privind amendamentele
(1)
Înainte de a proceda la votul final privind o propunere a Comisiei, comisia competentă îi solicită acesteia să-şi prezinte poziţia privind toate amendamentele la propunerea prezentată, adoptate în comisie, iar Consiliului să-şi prezinte comentariile.
(2)
În cazul în care Comisia nu este în măsură să facă acest lucru sau declară că nu este dispusă să accepte toate amendamentele adoptate de comisia competentă, aceasta are posibilitatea să amâne votul final.
(3)
Dacă este necesar, poziţia Comisiei se inserează în raport.
Stadiul examinării în plen
Articolul
51
Încheierea primei lecturi
(1)
Parlamentul examinează propunerea legislativă pe baza raportului elaborat de comisia competentă în conformitate cu articolul 42.
(2)
Parlamentul votează mai întâi amendamentele la propunerea care serveşte drept bază pentru raportul comisiei competente, apoi propunerea eventual modificată, apoi amendamentele la proiectul de rezoluţie legislativă şi, în final, întregul proiect de rezoluţie legislativă care conţine numai o declaraţie prin care se indică dacă Parlamentul aprobă propunerea Comisiei, o respinge sau propune amendamente, precum şi cereri de deschidere a unei proceduri.
Adoptarea proiectului de rezoluţie legislativă încheie procedura de consultare.
În cazul în care Parlamentul nu adoptă rezoluţia legislativă, propunerea se retrimite comisiei competente.
Orice raport prezentat în cadrul procedurii legislative trebuie să fie conform cu dispoziţiile articolelor 35, 40 şi 42.
Prezentarea unei rezoluţii fără caracter legislativ de către o comisie trebuie să se facă în cadrul unei sesizări specifice, astfel cum este prevăzută la articolul 45 sau 179.
(3)
Preşedintele transmite Consiliului şi Comisiei, sub formă de aviz al Parlamentului, textul propunerii în versiunea adoptată de Parlament, însoţit de rezoluţia aferentă.
Articolul
52
Respingerea unei propuneri a Comisiei
(1)
În cazul în care o propunere a Comisiei nu întruneşte majoritatea voturilor exprimate, Preşedintele invită Comisia să-şi retragă propunerea înainte ca Parlamentul să voteze proiectul de rezoluţie legislativă.
(2)
În cazul în care Comisia îşi retrage propunerea, Preşedintele constată că procedura de consultare aferentă a rămas fără obiect şi informează Consiliul cu privire la aceasta.
(3)
În cazul în care Comisia nu îşi retrage propunerea, Parlamentul o retrimite comisiei competente fără a vota proiectul de rezoluţie legislativă.
În acest caz, comisia prezintă un raport oral sau scris Parlamentului, în termenul stabilit de acesta, care nu poate să depăşească două luni.
(4)
În cazul în care comisia competentă nu este în măsură să respecte termenul, aceasta trebuie să solicite retrimiterea la comisie, în temeiul articolului 168 alineatul (1).
Dacă este necesar, Parlamentul poate stabili un nou termen în temeiul articolului 168 alineatul (5).
În cazul în care cererea de retrimitere nu este acceptată, Parlamentul procedează la votarea proiectului de rezoluţie legislativă.
Articolul
53
Adoptarea de amendamente la o propunere a Comisiei
(1)
În cazul în care propunerea Comisiei este aprobată în ansamblu sub rezerva unor amendamente care au fost adoptate, votarea proiectului de rezoluţie legislativă se amână până când Comisia îşi face cunoscută poziţia privind fiecare dintre amendamentele Parlamentului.
În cazul în care Comisia nu este în măsură să facă o astfel de declaraţie după ce Parlamentul a votat asupra propunerii sale, aceasta informează Preşedintele sau comisia competentă cu privire la momentul în care va putea face declaraţia respectivă; propunerea se înscrie în proiectul de ordine de zi pentru perioada de sesiune următoare acestui moment.
(2)
În cazul în care Comisia informează că nu intenţionează să accepte toate amendamentele Parlamentului, raportorul comisiei competente sau, în lipsa acestuia, preşedintele comisiei face o propunere formală Parlamentului cu privire la oportunitatea de a se proceda la votarea proiectului de rezoluţie legislativă.
Înainte de a face propunerea formală, raportorul sau preşedintele comisiei competente pot solicita Preşedintelui să suspende deliberarea.
În cazul în care Parlamentul decide amânarea votului, chestiunea se consideră retrimisă spre reexaminare comisiei competente.
În acest caz, comisia competentă redactează un nou raport pe care îl prezintă oral sau în scris Parlamentului, în termenul stabilit de acesta, care nu poate să depăşească două luni.
În cazul în care comisia competentă nu este în măsură să respecte termenul, se aplică procedura prevăzută la articolul 52 alineatul (4).
Sunt admisibile în acest stadiu numai amendamentele depuse de comisia competentă prin care se încearcă ajungerea la un compromis cu Comisia.
(3)
Aplicarea alineatului (2) nu exclude posibilitatea ca orice alt deputat să prezinte o cerere de retrimitere în conformitate cu articolul 168.
În cazul retrimiterii în temeiul alineatului (2), comisia competentă este obligată, înainte de toate, în conformitate cu termenii mandatului instituit prin această dispoziţie, să întocmească un raport în termenul stabilit şi, dacă este necesar, să depună amendamente prin care se încearcă ajungerea la un compromis cu Comisia, fără a fi necesară reexaminarea tuturor dispoziţiilor aprobate de Parlament.
Cu toate acestea, ca urmare a efectului suspensiv al retrimiterii, comisia competentă beneficiază de cea mai mare libertate şi, în cazul în care consideră necesar acest lucru pentru a se ajunge la un compromis, poate propune revenirea la dispoziţiile care au obţinut un vot favorabil în şedinţă plenară.
În acest caz, ţinând seama că sunt admisibile numai amendamentele de compromis ale comisiei şi cu scopul de a păstra suveranitatea Adunării, raportul prevăzut la alineatul (2) trebuie să prezinte clar dispoziţiile deja adoptate care ar deveni caduce în cazul adoptării amendamentului sau amendamentelor propuse.
Procedura de urmărire
Articolul
54
Urmărirea avizului Parlamentului
(1)
În cursul perioadei următoare adoptării de către Parlament a unui aviz privind o propunere a Comisiei, preşedintele şi raportorul comisiei competente urmăresc derularea procedurii care conduce la adoptarea propunerii de către Consiliu, în special în scopul de a se asigura că angajamentele asumate de către Consiliu sau Comisie faţă de Parlament cu privire la amendamentele acestuia sunt respectate efectiv.
(2)
Comisia competentă poate invita Comisia şi Consiliul să examineze chestiunea în cadrul acesteia.
(3)
În orice moment al procedurii în cauză, comisia competentă poate depune, în cazul în care consideră necesar, o propunere de rezoluţie în conformitate cu prezentul articol, recomandând Parlamentului:
-
să invite Comisia să-şi retragă propunerea, sau
-
să solicite Comisiei sau Consiliului să sesizeze din nou Parlamentul, în conformitate cu articolul 55, sau Comisiei să prezinte o nouă propunere, sau
-
să decidă luarea oricărei alte măsuri pe care o consideră utilă.
Această propunere se înscrie în proiectul de ordine de zi a perioadei de sesiune următoare luării deciziei de către comisie.
Articolul
55
Sesizarea repetată a Parlamentului
Procedura de codecizie
(1)
La cererea comisiei competente, Preşedintele solicită Comisiei să sesizeze din nou Parlamentul cu propunerea sa:
-
în cazul în care, după ce Parlamentul şi-a adoptat poziţia, Comisia îşi retrage propunerea iniţială şi o înlocuieşte cu un alt text, cu excepţia cazului în care retragerea propunerii se face în scopul inserării amendamentelor Parlamentului, sau
-
în cazul în care Comisia îşi modifică sau intenţionează să-şi modifice substanţial propunerea iniţială, cu excepţia cazului în care modificarea se face în scopul inserării amendamentelor Parlamentului, sau
-
în cazul în care, în timp sau ca urmare a modificării împrejurărilor, natura problemei care face obiectul propunerii Comisiei suferă schimbări substanţiale, sau
-
în cazul în care au avut loc noi alegeri parlamentare după ce Parlamentul şi-a adoptat poziţia, iar Conferinţa preşedinţilor consideră oportună o nouă sesizare a acestuia.
(2)
La cererea comisiei competente, Parlamentul solicită Consiliului să îl sesizeze din nou cu o propunere prezentată de Comisie în conformitate cu articolul 251 din Tratatul CE, în cazul în care Consiliul intenţionează să modifice temeiul juridic al propunerii, astfel încât procedura prevăzută la articolul 251 din Tratatul CE nu ar mai fi aplicabilă.
Alte proceduri
2.
La cererea comisiei competente, Preşedintele invită Consiliul să consulte din nou Parlamentul în aceleaşi împrejurări şi condiţii ca cele prevăzute la alineatul (1) şi, de asemenea, în cazul în care Consiliul îşi modifică sau intenţionează să-şi modifice substanţial propunerea iniţială cu privire la care Parlamentul a emis un aviz, cu excepţia cazului în care modificarea are ca obiect inserarea amendamentelor Parlamentului.
3.
Preşedintele solicită, de asemenea, ca Parlamentul să fie sesizat din nou cu o propunere de act, în circumstanţele prevăzute de prezentul articol, în cazul în care Parlamentul decide acest lucru la cererea unui grup politic sau a cel puţin patruzeci de deputaţi.
Articolul
56
Procedura de concertare prevăzută în Declaraţia comună din 1975
(1)
Pentru anumite decizii comunitare importante, Parlamentul, prin emiterea avizului său, poate deschide, cu concursul activ al Comisiei, o procedură de concertare cu Consiliul, în cazul în care acesta intenţionează să se îndepărteze de avizul Parlamentului.
(2)
Parlamentul pune în aplicare această procedură din proprie iniţiativă sau la iniţiativa Consiliului.
(3)
Componenţa delegaţiei la comitetul de concertare, procedura care trebuie urmată în cadrul acestuia şi comunicarea rezultatelor către Parlament sunt reglementate de dispoziţiile articolului 64.
(4)
Comisia competentă elaborează un raport cu privire la rezultatele concertării; acest raport se supune dezbaterii şi votului Parlamentului.
CAPITOLUL
4
A DOUA LECTURĂ
Stadiul examinării în comisie
Articolul
57
Comunicarea poziţiei comune a Consiliului
(1)
Comunicarea poziţiei comune a Consiliului, în conformitate cu articolele 251 şi 252 din Tratatul CE, este anunţată de Preşedinte în şedinţă plenară.
Preşedintele anunţă, după primirea documentelor care prezintă poziţia comună propriu-zisă, toate declaraţiile făcute în procesul-verbal al Consiliului atunci când acesta a adoptat poziţia comună, motivele care au condus la adoptarea acesteia de către Consiliu şi poziţia Comisiei, traduse în mod corespunzător în limbile oficiale ale Uniunii Europene.
Preşedintele face anunţul în cursul perioadei de sesiune care urmează primirii documentelor.
Înainte de a proceda la comunicarea poziţiei comune, Preşedintele verifică, consultându-se cu preşedintele comisiei competente şi/sau cu raportorul, dacă natura textului care i-a fost trimis reprezintă efectiv o poziţie comună şi dacă nu subzistă vreunul din cazurile prevăzute la articolul 55.
În caz contrar, Preşedintele, de comun acord cu comisia competentă şi, dacă este posibil, de comun acord cu Consiliul, caută soluţia adecvată.
(2)
Lista acestor comunicări se publică în procesul-verbal al şedinţelor Parlamentului, menţionându-se denumirea comisiei competente.
Articolul
58
Prelungirea termenelor
(1)
La cererea preşedintelui comisiei competente, în ceea ce priveşte termenele prevăzute pentru a doua lectură, sau la cererea delegaţiei Parlamentului la comitetul de conciliere, în ceea ce priveşte termenele prevăzute pentru conciliere, Preşedintele prelungeşte termenele în cauză în conformitate cu articolul 251 alineatul (7) din Tratatul CE.
Pentru orice prelungire a termenelor în conformitate cu articolul 252 litera (g) din Tratatul CE sau cu articolul 39 alineatul (1) din Tratatul UE, Preşedintele solicită aprobarea Consiliului.
(2)
Preşedintele notifică Parlamentului orice prelungire a termenelor stabilită, în conformitate cu articolul 251 alineatul (7) din Tratatul CE, la iniţiativa Parlamentului sau a Consiliului.
(3)
După consultarea preşedintelui comisiei competente, Preşedintele poate aproba o cerere a Consiliului de prelungire a termenelor în conformitate cu articolul 252 litera (g) din Tratatul CE.
Articolul
59
Trimiterea la comisia competentă şi procedura de examinare în cadrul acesteia
(1)
În ziua comunicării sale către Parlament în conformitate cu articolul 57 alineatul (1), poziţia comună se consideră transmisă din oficiu comisiei competente în fond şi comisiilor sesizate pentru avizare în primă lectură.
(2)
Poziţia comună se înscrie la punctul întâi pe ordinea de zi a primei reuniuni a comisiei competente în fond de după data comunicării acesteia.
Consiliul poate fi invitat să-şi prezinte poziţia comună.
(3)
Raportorul pentru a doua lectură este acelaşi cu raportorul pentru prima lectură, cu excepţia unei decizii contrare.
(4)
Dispoziţiile articolului 62 alineatele (2), (3) şi (5) privind a doua lectură a Parlamentului se aplică în cazul deliberărilor comisiei competente; numai membrii titulari sau supleanţi permanenţi ai acestei comisii pot depune propuneri de respingere sau amendamente.
Comisia hotărăşte cu majoritatea voturilor exprimate.
(5)
Înainte de a se proceda la vot, comisia poate invita preşedintele şi raportorul să examineze împreună cu Preşedintele Consiliului sau reprezentantul acestuia şi împreună cu comisarul competent prezent amendamentele prezentate în comisie.
După examinare, raportorul poate prezenta amendamente de compromis.
(6)
Comisia competentă prezintă o recomandare pentru a doua lectură, propunând aprobarea, modificarea sau respingerea poziţiei comune adoptate de Consiliu.
Recomandarea cuprinde o justificare concisă a deciziei preconizate.
Stadiul examinării în plen
Articolul
60
Încheierea celei de-a doua lecturi
(1)
Poziţia comună a Consiliului şi, în cazul în care este disponibilă, recomandarea pentru a doua lectură a comisiei competente se înscriu din oficiu în proiectul de ordine de zi a perioadei de sesiune a cărei zi de miercuri precedă şi este cea mai apropiată de data de expirare a termenului de trei luni sau, în cazul unei prelungiri a acestuia în conformitate cu articolul 58, de patru luni, cu excepţia cazului în care chestiunea a fost dezbătută în cursul unei perioade de sesiune anterioare.
Întrucât recomandările pentru a doua lectură sunt texte care pot fi asimilate cu o expunere de motive prin care comisia parlamentară îşi justifică atitudinea cu privire la poziţia comună a Consiliului, nu se procedează la vot în cazul acestora.
(2)
A doua lectură se încheie de îndată ce, în termenele prevăzute la articolele 251 şi 252 din Tratatul CE şi în conformitate cu dispoziţiile acestora, Parlamentul aprobă, respinge sau modifică poziţia comună.
Articolul
61
Respingerea poziţiei comune a Consiliului
(1)
Comisia competentă, un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi pot depune, în scris şi în termenul stabilit de Preşedinte, o propunere de respingere a poziţiei comune a Consiliului.
Pentru a fi adoptată, această propunere trebuie să întrunească votul majorităţii membrilor care compun Parlamentul.
Propunerea de respingere se supune la vot înainte de amendamentele la poziţia comună.
(2)
Votul defavorabil al Parlamentului cu privire la propunerea de respingere nu aduce atingere posibilităţii ca Parlamentul, la recomandarea raportorului, să examineze o nouă propunere de respingere, după votarea amendamentelor şi audierea unei declaraţii a Comisiei, în conformitate cu articolul 62 alineatul (5).
(3)
În cazul în care poziţia comună a Consiliului este respinsă, Preşedintele anunţă în plen încheierea procedurii legislative.
(4)
Prin derogare de la alineatul (3), în cazul în care Parlamentul ia o decizie de respingere care intră sub incidenţa dispoziţiilor articolului 252 din Tratatul CE, Preşedintele invită Comisia să-şi retragă propunerea.
În cazul în care Comisia îşi retrage propunerea, Preşedintele anunţă în plen încheierea procedurii legislative.
Articolul
62
Amendamente la poziţia comună a Consiliului
(1)
Comisia competentă în fond, un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi pot depune amendamente la poziţia comună a Consiliului, în vederea examinării în plen.
(2)
Amendamentele la poziţia comună sunt admisibile numai în cazul în care sunt în conformitate cu dispoziţiile articolelor 150 şi 151 şi dacă au drept scop:
(a)
restabilirea totală sau parţială a poziţiei adoptate de Parlament în primă lectură, sau
(b)
ajungerea la un compromis între Consiliu şi Parlament, sau
(c)
modificarea elementelor poziţiei comune care nu erau prevăzute de propunerea prezentată în primă lectură sau al căror conţinut era diferit şi care nu reprezintă o modificare semnificativă, în conformitate cu articolul 55;
(d)
luarea în considerare a unui fapt sau situaţii juridice noi, apărute după prima lectură.
Decizia Preşedintelui privind admisibilitatea amendamentelor nu poate fi atacată.
(3)
În cazul în care, după prima lectură, au loc noi alegeri, fără a fi fost invocat articolul 55, Preşedintele poate hotărî derogarea de la restricţiile privind admisibilitatea, enunţate la alineatul (2).
(4)
Amendamentele sunt adoptate numai dacă întrunesc majoritatea voturilor membrilor care compun Parlamentul.
(5)
Înainte de votarea amendamentelor, Preşedintele poate solicita Comisiei să-şi facă cunoscută poziţia şi Consiliului să-şi prezinte comentariile.
CAPITOLUL
5
A TREIA LECTURĂ
Concilierea
Articolul
63
Convocarea comitetului de conciliere
În cazul în care Consiliul informează Parlamentul că nu este în măsură să aprobe toate amendamentele acestuia la poziţia comună, Preşedintele convine împreună cu Consiliul asupra unei date şi a unui loc pentru prima reuniune a comitetului de conciliere.
Termenul de şase săptămâni sau, în cazul în care a fost prelungit, de opt săptămâni, prevăzut la articolul 251 alineatul (5) din Tratatul CE, curge de la data primei reuniuni a comitetului de conciliere.
Articolul
64
Delegaţia la comitetul de conciliere
(1)
Delegaţia Parlamentului la comitetul de conciliere este formată dintr-un număr de membri egal cu numărul membrilor delegaţiei Consiliului.
(2)
Componenţa politică a delegaţiei corespunde împărţirii Parlamentului pe grupuri politice.
Conferinţa preşedinţilor stabileşte numărul exact de membri ai diferitelor grupuri politice care intră în componenţa acesteia.
(3)
Membrii delegaţiei sunt numiţi de grupurile politice pentru fiecare caz de conciliere, de preferinţă dintre membrii comisiilor competente, cu excepţia a trei membri desemnaţi ca membri permanenţi în delegaţiile succesive pentru o perioadă de douăsprezece luni.
Grupurile politice desemnează cei trei membri permanenţi dintre vicepreşedinţi, aceştia reprezentând cel puţin două grupuri politice diferite.
Preşedintele şi raportorul comisiei competente sunt membri ai delegaţiei în fiecare caz.
(4)
Grupurile politice reprezentate în cadrul delegaţiei îşi desemnează membrii supleanţi.
(5)
Grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi care nu sunt reprezentaţi în cadrul delegaţiei pot trimite fiecare câte un reprezentant la orice reuniune internă pregătitoare a delegaţiei.
(6)
Delegaţia este condusă de Preşedinte sau de unul dintre cei trei membri permanenţi.
(7)
Delegaţia hotărăşte cu majoritatea voturilor membrilor care o compun.
Dezbaterile nu sunt publice.
Conferinţa preşedinţilor stabileşte orientările de procedură complementare privind activitatea delegaţiei la comitetul de conciliere.
(8)
Delegaţia comunică Parlamentului rezultatele concilierii.
Stadiul examinării în plen
Articolul
65
Proiectul comun
(1)
În cazul în care comitetul de conciliere a căzut de acord asupra unui proiect comun, punctul se înscrie pe ordinea de zi a unei şedinţe plenare care urmează să aibă loc în termen de şase săptămâni sau, în cazul în care termenul a fost prelungit, în termen de opt săptămâni de la data aprobării proiectului comun de către comitetul de conciliere.
(2)
Preşedintele delegaţiei sau un alt membru desemnat al delegaţiei la comitetul de conciliere face o declaraţie privind proiectul comun, care este însoţit de un raport.
(3)
Nu se pot depune amendamente la proiectul comun.
(4)
Proiectul comun în ansamblu face obiectul unui singur vot.
În cazul în care întruneşte majoritatea voturilor exprimate, proiectul este aprobat.
(5)
În cazul în care nu se ajunge la un acord asupra unui proiect comun în cadrul comitetului de conciliere, preşedintele sau un alt membru desemnat din delegaţia Parlamentului la comitetul de conciliere face o declaraţie.
Declaraţia este urmată de o dezbatere.
CAPITOLUL
6
ÎNCHEIEREA PROCEDURII LEGISLATIVE
Articolul
66
Acordul în primă lectură
(1)
În cazul în care, în conformitate cu articolul 251 alineatul (2) din Tratatul CE, Consiliul informează Parlamentul că a aprobat amendamentele acestuia, dar nu a adus nicio altă modificare propunerii Comisiei sau dacă niciuna dintre cele două instituţii nu a modificat propunerea Comisiei, Preşedintele anunţă în plen că propunerea este definitiv adoptată.
(2)
Înainte de a anunţa acest lucru, Preşedintele verifică dacă eventualele adaptări tehnice aduse propunerii de către Consiliu nu aduc atingere fondului acesteia.
În cazul în care există îndoieli, Preşedintele consultă comisia competentă.
În cazul în care rezultă că anumite modificări aduc atingere fondului, Preşedintele informează Consiliul despre faptul că Parlamentul va proceda la o a doua lectură de îndată ce vor fi îndeplinite condiţiile prevăzute la articolul 57.
(3)
După anunţul prevăzut la alineatul (1), Preşedintele, împreună cu Preşedintele Consiliului, procedează la semnarea actului propus şi asigură publicarea lui în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, în conformitate cu articolul 68.
Articolul
67
Acordul în a doua lectură
În cazul în care nu se adoptă nicio propunere de respingere a poziţiei comune şi niciun amendament la aceasta, în temeiul articolelor 61 şi 62, în termenele stabilite pentru depunerea şi votarea amendamentelor sau a propunerilor de respingere, Preşedintele anunţă în plen adoptarea definitivă a actului propus.
Împreună cu Preşedintele Consiliului, acesta procedează la semnarea actului şi asigură publicarea acestuia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, în conformitate cu articolul 68.
Articolul
68
Semnarea actelor adoptate
(1)
Textul actelor adoptate în comun de către Parlament şi Consiliu poartă semnătura Preşedintelui şi a Secretarului General, după verificarea îndeplinirii tuturor procedurilor.
(2)
Actele adoptate în comun de către Parlament şi Consiliu, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din Tratatul CE, menţionează tipul de act urmat de numărul de ordine, data adoptării şi obiectul acestuia.
(3)
Actele adoptate în comun de Parlament şi Consiliu conţin:
(a)
formula „Parlamentul European şi Consiliul Uniunii Europene”;
(b)
indicarea dispoziţiilor în temeiul cărora actul a fost adoptat, precedate de formula „având în vedere”;
(c)
referirea la propunerile prezentate, precum şi avizele primite şi consultările care au avut loc;
(d)
considerentele actului, începând cu cuvântul „întrucât”;
(e)
o formulă de tipul „adoptă prezentul regulament” sau „adoptă prezenta directivă” sau „adoptă prezenta decizie” sau „decid”, urmată de corpul actului.
(4)
Actele sunt divizate în articole, eventual grupate în capitole şi secţiuni.
(5)
În ultimul articol al unui act se stabileşte data intrării în vigoare în cazul în care aceasta este anterioară sau ulterioară celei de-a douăzecea zi de la data publicării.
(6)
Ultimul articol al unui act este urmat de:
-
formula adecvată, în conformitate cu dispoziţiile pertinente ale tratatului, în ceea ce priveşte aplicabilitatea acestuia,
-
formula „Adoptat la...”, urmată de data adoptării actului,
-
formula „Pentru Parlamentul European, Preşedintele”, „Pentru Consiliu, Preşedintele”, urmată de numele Preşedintelui Parlamentului European şi al Preşedintelui în exerciţiu al Consiliului în funcţie la momentul adoptării actului.
(7)
Actele menţionate se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene prin grija Secretarilor Generali ai Parlamentului şi Consiliului.
CAPITOLUL
7
PROCEDURI BUGETARE
Articolul
69
Bugetul general
Procedurile de aplicare pentru examinarea bugetului general al Uniunii Europene şi a bugetelor suplimentare, în conformitate cu dispoziţiile financiare ale Tratatelor de instituire a Comunităţilor Europene, se adoptă printr-o rezoluţie a Parlamentului şi se anexează la prezentul regulament
A se vedea anexa IV.
.
Articolul
70
Descărcarea de gestiune a Comisiei privind execuţia bugetară
Dispoziţiile referitoare la procedura care trebuie aplicată pentru decizia privind descărcarea de gestiune a Comisiei pentru execuţia bugetară, în conformitate cu dispoziţiile financiare ale Tratatelor de instituire a Comunităţilor Europene şi cu Regulamentul financiar, se anexează la prezentul regulament
A se vedea anexa V.
.
Această anexă se adoptă în conformitate cu articolul 202 alineatul (2).
Articolul
71
Alte proceduri de descărcare de gestiune
Dispoziţiile privind procedura care trebuie aplicată în cazul deciziei privind descărcarea de gestiune a Comisiei pentru execuţia bugetară se aplică în acelaşi mod:
-
procedurii privind descărcarea de gestiune a Preşedintelui Parlamentului European privind execuţia bugetului Parlamentului European,
-
procedurii privind descărcarea de gestiune a persoanelor răspunzătoare de execuţia bugetelor altor instituţii şi organe ale Uniunii Europene, cum ar fi Consiliul (în calitatea sa de executiv), Curtea de Justiţie, Curtea de Conturi, Comitetul Economic şi Social European şi Comitetul Regiunilor,
-
procedurii privind descărcarea de gestiune a Comisiei pentru execuţia bugetului Fondului European de Dezvoltare,
-
procedurii privind descărcarea de gestiune a organelor responsabile cu execuţia bugetului entităţilor juridic independente care efectuează misiuni comunitare, în măsura în care activităţile acestora se desfăşoară în conformitate cu dispoziţiile statutare care impun descărcarea de gestiune din partea Parlamentului European.
Articolul
72
Controlul Parlamentului privind execuţia bugetară
(1)
Parlamentul procedează la controlul execuţiei bugetare în curs.
El încredinţează această sarcină comisiilor competente pentru buget şi control bugetar, precum şi altor comisii interesate.
(2)
Parlamentul examinează în fiecare an, înainte de prima lectură a proiectului de buget referitor la exerciţiul următor, problemele privind execuţia bugetară în curs, dacă este necesar, pe baza unei propuneri de rezoluţie prezentate de comisia competentă.
CAPITOLUL
8
PROCEDURI BUGETARE INTERNE
Articolul
73
Estimarea bugetului Parlamentului
(1)
Pe baza unui raport pregătit de Secretarul General, Biroul stabileşte proiectul preliminar de estimare a bugetului Parlamentului.
(2)
Preşedintele transmite acest proiect preliminar comisiei competente care stabileşte proiectul de estimare a bugetului şi raportează Parlamentului.
(3)
Preşedintele stabileşte un termen pentru depunerea amendamentelor la proiectul de estimare a bugetului.
Comisia competentă îşi dă avizul cu privire la aceste amendamente.
(4)
Parlamentul adoptă estimarea bugetului.
(5)
Preşedintele transmite estimarea bugetului Comisiei şi Consiliului.
(6)
Dispoziţiile anterioare se aplică estimărilor de buget suplimentare.
(7)
Dispoziţiile de aplicare pentru procedura de întocmire a estimării bugetului Parlamentului se adoptă cu majoritatea voturilor exprimate şi se anexează la regulament
A se vedea anexa IV.
.
Articolul
74
Competenţele în domeniul angajării şi lichidării cheltuielilor
(1)
Preşedintele procedează la sau determină angajarea şi lichidarea cheltuielilor, în cadrul regulamentului financiar intern adoptat de Birou, după consultarea comisiei competente.
(2)
Preşedintele transmite comisiei competente proiectul de conturi anuale.
(3)
Pe baza raportului comisiei competente, Parlamentul îşi aprobă conturile şi se pronunţă cu privire la descărcarea de gestiune.
CAPITOLUL
9
PROCEDURA DE AVIZ CONFORM
Articolul
75
Procedura de aviz conform
(1)
În cazul în care este invitat să îşi dea avizul conform cu privire la un act propus, Parlamentul îşi adoptă decizia pe baza unei recomandări a comisiei competente pentru adoptarea sau respingerea actului respectiv.
Parlamentul se pronunţă ulterior printr-un singur vot cu privire la actul care, în temeiul Tratatelor CE sau UE, necesită avizul său conform, fără posibilitatea depunerii vreunui amendament.
Majoritatea necesară pentru adoptarea avizului conform este cea prevăzută de articolul corespunzător din Tratatul CE sau din Tratatul UE care constituie temeiul juridic al actului propus.
(2)
Pentru tratatele de aderare, acordurile internaţionale şi constatarea unei încălcări grave şi persistente a principiilor comune de către un stat membru, se aplică articolele 82, 83 şi, respectiv, 95.
Pentru procedura de cooperare consolidată într-un domeniu care se află sub incidenţa procedurii prevăzute la articolul 251 din Tratatul CE, se aplică articolul 76 din regulament.
(3)
În cazul în care, pentru o propunere legislativă, este necesar avizul conform al Parlamentului, comisia competentă poate decide, în vederea ajungerii la un rezultat pozitiv în urma procedurii, să prezinte Parlamentului un raport interimar privind propunerea Comisiei, care conţine o propunere de rezoluţie cuprinzând recomandările privind modificarea sau punerea în aplicare a propunerii respective.
În cazul în care Parlamentul adoptă cel puţin o recomandare, Preşedintele solicită continuarea examinării împreună cu Consiliul.
Pe baza rezultatelor obţinute în urma examinării împreună cu Consiliul, comisia competentă elaborează o recomandare finală privind avizul conform al Parlamentului.
CAPITOLUL
10
COOPERAREA CONSOLIDATĂ
Articolul
76
Proceduri în cadrul Parlamentului
(1)
Preşedintele trimite comisiei competente, spre examinare, cererile statelor membre sau propunerile Comisiei privind instituirea unei cooperări consolidate între statele membre şi consultarea Parlamentului în conformitate cu articolul 40a alineatul (2) din Tratatul UE.
Dacă este cazul, se aplică articolele 35, 36, 37, 40, 49-56 şi 75 din prezentul regulament.
(2)
Comisia competentă verifică respectarea articolului 11 din Tratatul CE şi a articolelor 27a, 27b, 40, 43, 44 şi 44a din Tratatul UE.
(3)
Actele ulterioare propuse în cadrul cooperării consolidate, după ce aceasta a fost stabilită, sunt tratate în cadrul Parlamentului în conformitate cu procedurile aplicabile în cazul în care cooperarea consolidată nu se aplică.
CAPITOLUL
11
ALTE PROCEDURI
Articolul
77
Procedura de avizare în sensul articolului 122 din Tratatul CE
(1)
În cazul în care este invitat să îşi dea avizul cu privire la recomandările formulate de Consiliu, în conformitate cu articolul 122 alineatul (2) din Tratatul CE, după prezentarea acestora de către Consiliu în plen, Parlamentul deliberează pe baza unei propuneri prezentate în scris sau oral de către comisia competentă, pentru adoptarea sau respingerea recomandărilor care fac obiectul consultării.
(2)
Parlamentul votează apoi în bloc aceste recomandări şi nu se mai poate depune niciun amendament.
Articolul
78
Proceduri privind dialogul social
(1)
Preşedintele trimite comisiei competente, spre examinare, orice document elaborat de Comisie în conformitate cu articolul 138 din Tratatul CE sau orice acord încheiat de partenerii sociali în conformitate cu articolul 139 alineatul (1) din Tratatul CE, precum şi propunerile prezentate de Comisie în conformitate cu articolul 139 alineatul (2) din Tratatul CE.
(2)
În cazul în care partenerii sociali informează Comisia cu privire la intenţia lor de a iniţia procedura prevăzută la articolul 139 din Tratatul CE, comisia competentă poate elabora un raport privind fondul problemei.
(3)
În cazul în care partenerii sociali au încheiat un acord şi solicită în comun ca acesta să fie pus în aplicare printr-o decizie a Consiliului la propunerea Comisiei, în conformitate cu articolul 139 alineatul (2) din Tratatul CE, comisia competentă prezintă o propunere de rezoluţie prin care se recomandă adoptarea sau respingerea solicitării.
Articolul
79
Proceduri privind examinarea acordurilor voluntare
(1)
În cazul în care Comisia informează Parlamentul cu privire la intenţia sa de a examina posibilitatea de a recurge la acorduri voluntare ca alternativă la legiferare, comisia competentă poate întocmi un raport privind problema de fond în cauză, în conformitate cu articolul 45.
(2)
În cazul în care Comisia îşi anunţă intenţia de a încheia un acord voluntar, comisia competentă poate prezenta o propunere de rezoluţie prin care recomandă adoptarea sau respingerea propunerii şi precizează condiţiile care trebuie îndeplinite în vederea adoptării sau respingerii.
Articolul
80
Codificarea
(1)
În cazul în care Comisia sesizează Parlamentul cu o propunere privind codificarea legislaţiei comunitare, propunerea se trimite la comisia competentă pentru chestiunile juridice.
Aceasta o examinează în conformitate cu modalităţile stabilite la nivel interinstituţional
Acordul interinstituţional din 20 decembrie 1994, Metoda de lucru accelerată pentru codificarea oficială a textelor legislative, punctul 4, JO C 102, 4.4.1996, p.2.
pentru a se asigura că nu este decât o simplă codificare, care nu implică nicio modificare de fond.
(2)
Comisia care a fost competentă în fond pentru chestiunile care fac obiectul codificării poate, la cererea sa sau a comisiei competente pentru chestiunile juridice, să fie sesizată pentru un aviz privind oportunitatea codificării.
(3)
Amendamentele la textul propunerii sunt inadmisibile.
Totuşi, la cererea raportorului, preşedintele comisiei competente pentru chestiunile juridice poate supune aprobării acesteia amendamentele referitoare la adaptări tehnice, cu condiţia ca aceste adaptări să fie necesare pentru asigurarea conformităţii propunerii cu normele de codificare şi să nu implice nicio modificare de fond a propunerii.
(4)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiunile juridice consideră că propunerea nu implică nicio modificare de fond, aceasta o supune Parlamentului spre aprobare.
În cazul în care aceasta consideră că propunerea implică o modificare de fond a legislaţiei comunitare, propune Parlamentului respingerea propunerii.
În ambele cazuri, Parlamentul se exprimă prin vot unic, fără amendamente şi fără dezbatere.
Articolul
80 a
Reformare
(1)
În cazul în care Comisia sesizează Parlamentul cu o propunere privind reformarea legislaţiei comunitare, propunerea se trimite comisiei competente pentru chestiunile juridice şi comisiei competente în fond.
(2)
Comisia competentă pentru chestiunile juridice examinează propunerea în conformitate cu modalităţile convenite la nivel interinstituţional
Acordul interinstituţional din 28 noiembrie 2001 privind utilizarea mai structurată a tehnicii de reformare a actelor legislative, punctul 9, JO C 77, 28.3.2002, p.
1.JO C 77 din 28.3.2002, p.
1
pentru a se asigura că aceasta nu implică nicio modificare de fond în afara celor care au fost identificate ca atare.
În cadrul acestei examinări, amendamentele la textul propunerii sunt inadmisibile.
Totuşi, în ceea ce priveşte dispoziţiile care au rămas neschimbate în propunerea de reformare, se aplică articolul 80 alineatul (3) al doilea paragraf.
(3)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiunile juridice consideră că propunerea nu implică nicio modificare de fond în afara celor identificate ca atare, aceasta informează comisia competentă în fond cu privire la acest lucru.
În acest caz, în afara condiţiilor stabilite la articolele 150 şi 151, în cadrul comisiei competente în fond sunt admisibile doar amendamentele referitoare la acele părţi din propunere care conţin modificări.
Totuşi, amendamentele la părţile care au rămas neschimbate pot fi admise cu titlu excepţional şi, de la caz la caz, de către preşedintele respectivei comisii dacă acesta consideră că, din motive imperative de coerenţă internă a textului sau de conexitate cu alte amendamente admisibile, acest lucru este necesar.
Aceste motive trebuie să figureze într-o justificare scrisă a amendamentelor.
(4)
În cazul în care comisia competentă pentru chestiunile juridice consideră că propunerea implică modificări de fond în afara celor care au fost identificate ca atare, aceasta propune Parlamentului respingerea propunerii şi informează comisia competentă în fond cu privire la acest lucru.
În acest caz, Preşedintele invită Comisia să-şi retragă propunerea.
În cazul în care Comisia îşi retrage propunerea, Preşedintele constată că procedura a devenit fără obiect şi informează Consiliul cu privire la acest lucru.
În cazul în care Comisia nu îşi retrage propunerea, Parlamentul o retrimite comisiei competente în fond, care o examinează în conformitate cu procedura normală.
Articolul
81
Dispoziţii de executare
(1)
În cazul în care Comisia transmite Parlamentului un proiect de măsuri de executare, Preşedintele trimite proiectul de măsuri comisiei competente pentru actul din care derivă măsurile de executare.
Atunci când procedura comisiilor asociate a fost aplicată privind actul de bază, comisia competentă invită cealaltă comisie să-şi expună opiniile oral sau în scris.
(2)
Preşedintele comisiei competente stabileşte un termen limită pentru a permite deputaţilor să propună comisiei să aducă obiecţii la proiectul de măsuri.
În cazul în care comisia consideră adecvat, poate hotărî numirea unui raportor dintre membrii săi sau membrii supleanţi permanenţi.
În cazul în care comisia aduce obiecţii la proiectul de măsuri, aceasta depune o propunere de rezoluţie prin care se opune adoptării proiectului de măsuri care poate, de asemenea, indica modificări care ar trebui aduse proiectului de măsuri.
În cazul în care, în cadrul termenului limită calculat de la data primirii proiectului de măsuri, Parlamentul adoptă o astfel de rezoluţie, Preşedintele solicită Comisiei retragerea sau modificarea proiectului de măsuri sau prezentarea unei propuneri în cadrul procedurii legislative adecvate.
(3)
În cazul în care nu a existat o perioadă de sesiune înainte de expirarea termenului, dreptul de reacţie se consideră delegat comisiei competente.
Această procedură se prezintă sub forma unei scrisori a preşedintelui comisiei adresate comisarului competent, notificate tuturor deputaţilor în Parlament.
(4)
În cazul în care măsurile de executare preconizate de Comisie intră sub incidenţa procedurii de reglementare cu control, alineatul (3) nu se aplică, iar la alineatele (1) şi (2) se adaugă următoarele:
(a)
termenul pentru control începe să curgă în momentul în care proiectul de măsuri a fost prezentat Parlamentului în toate limbile oficiale;
(b)
Parlamentul, hotărând cu majoritatea membrilor care îl compun, se poate opune adoptării proiectului de măsuri, justificându-şi opoziţia prin indicarea faptului că proiectul de măsuri depăşeşte competenţele de executare prevăzute de instrumentul de bază, nu este compatibil cu obiectivul sau conţinutul instrumentului de bază sau nu respectă principiile subsidiarităţii sau proporţionalităţii;
(c)
dacă proiectul de măsuri se întemeiază pe articolul 5a alineatele (5) şi (6) din Decizia 1999/468/CE, care prevede termene mai scurte în care Parlamentul se poate opune, preşedintele comisiei competente poate prezenta o propunere de rezoluţie prin care se opune adoptării proiectului de măsuri, în cazul în care comisia nu a putut să se întrunească în timpul avut la dispoziţie.
CAPITOLUL
12
TRATATE ŞI ACORDURI INTERNAŢIONALE
Articolul
82
Tratate de aderare
(1)
Orice cerere a unui stat european de a deveni membru al Uniunii Europene se trimite, spre examinare, comisiei competente.
(2)
La propunerea comisiei competente, a unui grup politic sau a unui număr de cel puţin patruzeci de deputaţi, Parlamentul poate decide să invite Comisia sau Consiliul să participe la o dezbatere înainte de începerea negocierilor cu statul candidat.
(3)
Pe întreg parcursul negocierilor, comisia competentă este informată periodic şi complet de către Comisie şi Consiliu, în mod confidenţial dacă este necesar, cu privire la stadiul negocierilor.
(4)
În orice moment al negocierilor, pe baza unui raport al comisiei competente, Parlamentul poate adopta recomandări solicitând ca acestea să fie luate în considerare înainte de încheierea tratatului de aderare a unui stat candidat la Uniunea Europeană.
Aceste recomandări necesită aceeaşi majoritate de voturi ca şi avizul conform.
(5)
La încheierea negocierilor, dar înainte de semnarea oricărui acord, proiectul de acord se prezintă Parlamentului pentru avizul conform.
(6)
Parlamentul îşi dă avizul conform cu privire la cererea unui stat european de a deveni membru al Uniunii Europene, pronunţându-se cu majoritatea membrilor care îl compun, pe baza unui raport al comisiei competente.
Articolul
83
Acorduri internaţionale
(1)
În cazul în care se intenţionează deschiderea negocierilor privind încheierea, reînnoirea sau modificarea unui acord internaţional, care poate fi un acord într-un domeniu specific, cum ar fi chestiunile monetare sau comerţul, comisia competentă ia măsuri pentru ca Parlamentul să fie complet informat de către Comisie, în mod confidenţial, dacă este necesar, cu privire la recomandările sale privind mandatul de negociere.
(2)
La propunerea comisiei competente, a unui grup politic sau a unui număr de cel puţin patruzeci de deputaţi, Parlamentul poate solicita Consiliului să nu autorizeze deschiderea negocierilor înainte ca Parlamentul să se pronunţe, pe baza unui raport al comisiei competente, asupra mandatului de negociere.
(3)
În momentul în care se intenţionează deschiderea negocierilor, comisia competentă solicită Comisiei informaţii cu privire la temeiul juridic avut în vedere pentru încheierea acordului internaţional de tipul prevăzut la alineatul (1).
Comisia competentă verifică, în conformitate cu articolul 35, temeiul juridic ales.
În cazul în care Comisia nu precizează niciun temei juridic sau dacă validitatea temeiului este pusă la îndoială, se aplică dispoziţiile articolului 35.
(4)
Pe parcursul negocierilor, comisia competentă este informată periodic şi complet de către Comisie şi Consiliu, în mod confidenţial, dacă este necesar, despre stadiul negocierilor.
(5)
În orice moment al negocierilor, pe baza unui raport al comisiei competente şi după examinarea oricărei propuneri relevante depuse în conformitate cu articolul 114, Parlamentul poate adopta recomandări, solicitând ca acestea să fie luate în considerare înainte de încheierea acordului internaţional examinat.
(6)
La încheierea negocierilor, dar înainte de semnarea oricărui acord, proiectul de acord se prezintă Parlamentului pentru aviz sau aviz conform.
Pentru procedura avizului conform, se aplică articolul 75.
(7)
Parlamentul îşi dă avizul sau avizul conform cu privire la încheierea, reînnoirea sau modificarea unui acord internaţional sau a unui protocol financiar încheiat de Comunitatea Europeană, pronunţându-se prin vot unic cu majoritatea voturilor exprimate, nefiind admisibile amendamente la textul acordului sau protocolului.
(8)
În cazul în care avizul Parlamentului este negativ, Preşedintele solicită Consiliului să nu încheie acordul.
(9)
În cazul în care Parlamentul nu îşi dă avizul conform cu privire la un acord internaţional, Preşedintele informează Consiliul că acordul în cauză nu poate fi încheiat.
Articolul
84
Proceduri întemeiate pe articolul 300 din Tratatul CE în caz de aplicare provizorie sau de suspendare a acordurilor internaţionale sau de stabilire a poziţiei comunitare în cadrul unui organism creat printr-un acord internaţional
În cazul în care Comisia şi/sau Consiliul au obligaţia de a informa imediat şi complet Parlamentul, în conformitate cu articolul 300 alineatul (2) din Tratatul CE, se face o declaraţie şi se organizează o dezbatere în plen.
Parlamentul poate formula recomandări în conformitate cu articolul 83 sau cu articolul 90.
CAPITOLUL
13
REPREZENTAREA EXTERNĂ A UNIUNII ŞI POLITICA EXTERNĂ ŞI DE SECURITATE COMUNĂ
Articolul
85
Numirea Înaltului Reprezentant pentru politica externă şi de securitate comună
(1)
Înainte de numirea Înaltului Reprezentant pentru politica externă şi de securitate comună, Preşedintele îl invită pe Preşedintele în exerciţiu al Consiliului să facă o declaraţie în faţa Parlamentului în conformitate cu articolul 21 din Tratatul UE.
De asemenea, Preşedintele îl invită pe Preşedintele Comisiei să facă o declaraţie cu aceeaşi ocazie.
(2)
La numirea noului Înalt Reprezentant pentru politica externă şi de securitate comună, în conformitate cu articolul 207 alineatul (2) din Tratatul CE şi înainte ca acesta să-şi preia oficial funcţiile, Preşedintele îl invită pe Înaltul Reprezentant să facă o declaraţie în faţa comisiei competente şi să răspundă la întrebările acesteia.
(3)
După declaraţia şi răspunsurile prevăzute la alineatele (1) şi (2) şi la iniţiativa comisiei competente sau în conformitate cu articolul 114, Parlamentul poate face o recomandare.
Articolul
86
Numirea reprezentanţilor speciali în cadrul politicii externe şi de securitate comună
(1)
În cazul în care Consiliul are intenţia de a numi un reprezentant special, prevăzut la articolul 18 alineatul (5) din Tratatul UE, Preşedintele, la cererea comisiei competente, invită Consiliul să facă o declaraţie şi să răspundă la întrebările privind mandatul, obiectivele şi celelalte aspecte pertinente ale misiunii şi rolului pe care trebuie să îl îndeplinească un reprezentant special.
(2)
După numire, dar înainte de a-şi prelua funcţia, reprezentantul special poate fi invitat să facă o declaraţie în faţa comisiei competente şi să răspundă la întrebările acesteia.
(3)
În termen de trei luni de la această audiere, comisia competentă poate propune, în conformitate cu articolul 114, o recomandare care se referă direct la declaraţia reprezentantului special şi la răspunsurile acestuia.
(4)
Reprezentantul special este invitat să informeze Parlamentul la intervale regulate cu privire la executarea practică a mandatului său.
Articolul
87
Declaraţiile Înaltului Reprezentant pentru politica externă şi de securitate comună şi ale altor reprezentanţi speciali
(1)
Înaltul Reprezentant pentru politica externă şi de securitate comună este invitat să facă o declaraţie în faţa Parlamentului de cel puţin patru ori pe an.
Se aplică dispoziţiile articolului 103.
(2)
Înaltul Reprezentant este invitat de cel puţin patru ori pe an să asiste la reuniunile comisiei competente, să facă o declaraţie şi să răspundă la întrebări.
De asemenea, Înaltul Reprezentant poate fi invitat şi cu alte ocazii, în cazul în care comisia consideră necesar acest lucru sau din propria sa iniţiativă.
(3)
În cazul în care Consiliul numeşte un reprezentant special pe care îl mandatează să se ocupe de chestiuni politice speciale, acesta poate fi invitat să facă o declaraţie în faţa comisiei competente, din proprie iniţiativă sau la solicitarea Parlamentului.
Articolul
88
Reprezentarea internaţională
(1)
În cazul numirii unui şef al unei delegaţii externe a Comisiei, candidatul poate fi invitat să se prezinte în faţa organului competent al Parlamentului pentru a face o declaraţie şi a răspunde la întrebări.
(2)
În termen de trei luni de la data audierii prevăzute la alineatul (1), comisia competentă poate adopta o rezoluţie sau emite o recomandare care se referă direct la declaraţia şi răspunsurile la întrebări.
Articolul
89
Consultarea şi informarea Parlamentului în cadrul politicii externe şi de securitate comună
(1)
În cazul în care Parlamentul este consultat în conformitate cu articolul 21 din Tratatul UE, chestiunea este trimisă comisiei competente, care poate prezenta recomandări în conformitate cu articolul 90 din prezentul regulament.
(2)
Comisiile în cauză fac tot posibilul pentru ca Înaltul Reprezentant pentru politica externă şi de securitate comună, Consiliul şi Comisia să le furnizeze periodic şi în timp util informaţii cu privire la evoluţia şi punerea în aplicare a politicii externe şi de securitate comună a Uniunii, cu privire la costul prevăzut, de fiecare dată când se adoptă, în domeniul acestei politici, o decizie cu implicaţii financiare, precum şi cu privire la toate celelalte aspecte financiare privind derularea acţiunilor din domeniul acestei politici.
În mod excepţional, la cererea Comisiei, a Consiliului sau a Înaltului Reprezentant, o comisie poate organiza dezbateri cu uşile închise.
(3)
Anual, are loc o dezbatere cu privire la documentul consultativ adoptat de Consiliu, în care sunt prezentate principalele aspecte şi orientările fundamentale ale politicii externe şi de securitate comună, inclusiv implicaţiile financiare ale acestora pentru bugetul Uniunii.
Se aplică procedurile prevăzute la articolul 103.
(A se vedea de asemenea interpretarea de la articolul 114.)
(4)
Consiliul şi/sau Înaltul Reprezentant, precum şi Comisia sunt invitaţi la fiecare dezbatere în plen privind aspectele de politică externă, de securitate şi de apărare.
Articolul
90
Recomandări în cadrul politicii externe şi de securitate comună
(1)
După autorizarea de către Conferinţa preşedinţilor sau ca urmare a unei propuneri în sensul articolului 114, comisia competentă în domeniul politicii externe şi de securitate comună poate formula recomandări adresate Consiliului în cadrul domeniului său de competenţă.
(2)
În caz de urgenţă, autorizarea prevăzută la alineatul (1) poate fi acordată de către Preşedinte, care poate autoriza şi întrunirea de urgenţă a comisiei în cauză.
(3)
În cadrul procesului de adoptare a recomandărilor, care trebuie supuse la vot sub formă de text scris, nu se aplică dispoziţiile articolului 138 şi pot fi prezentate amendamente orale.
Neaplicarea articolului 138 este posibilă numai în comisie şi în caz de urgenţă.
Nu se admit derogări de la dispoziţiile articolului 138 nici în reuniunile comisiei care nu sunt declarate urgente, nici în plen.
Dispoziţia de autorizare a prezentării de amendamente orale înseamnă că un membru nu se poate opune supunerii la vot a amendamentelor orale în comisie.
(4)
Recomandările astfel formulate se înscriu pe ordinea de zi a perioadei de sesiune imediat următoare prezentării acestora.
În caz de urgenţă hotărâtă de Preşedinte, recomandările se pot înscrie pe ordinea de zi a perioadei de sesiune în curs.
Recomandările sunt considerate adoptate, cu excepţia cazului în care un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi s-au opus, în scris, înainte de începerea perioadei de sesiune, caz în care recomandările comisiei sunt înscrise pentru dezbatere şi vot pe ordinea de zi a perioadei de sesiune menţionate.
Pot depune amendamente un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi.
Articolul
91
Încălcarea drepturilor omului
În fiecare perioadă de sesiune, fiecare comisie competentă poate depune o propunere de rezoluţie, fără a solicita autorizarea, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 90 alineatul (4), privind cazurile de încălcare a drepturilor omului.
CAPITOLUL
14
COOPERAREA POLIŢIENEASCĂ ŞI JUDICIARĂ ÎN MATERIE PENALĂ
Articolul
92
Informarea Parlamentului în domeniul cooperării poliţieneşti şi judiciare în materie penală
(1)
Comisia competentă se asigură că Parlamentul este informat complet şi periodic cu privire la activităţile care ţin de această cooperare şi că avizele acestuia sunt luate în considerare în mod corespunzător atunci când Consiliul adoptă poziţii comune care definesc abordarea Uniunii cu privire la o chestiune precisă, în conformitate cu articolul 34 alineatul (2) litera (a) din Tratatul UE.
(2)
În mod excepţional, la cererea Comisiei sau a Consiliului, o comisie poate impune organizarea dezbaterilor cu uşile închise.
(3)
Dezbaterea prevăzută la articolul 39 alineatul (3) din Tratatul UE se desfăşoară în conformitate cu modalităţile stabilite la articolul 103 alineatele (2), (3) şi (4) din prezentul regulament.
Articolul
93
Consultarea Parlamentului în domeniul cooperării poliţieneşti şi judiciare în materie penală
Consultarea Parlamentului, prevăzută la articolul 34 alineatul (2) literele (b), (c) şi (d) din Tratatul UE se efectuează în conformitate cu articolele 34-37, 40, 41 şi 51 din prezentul regulament.
Dacă este necesar, examinarea propunerii se înscrie cel târziu pe ordinea de zi a şedinţei plenare care precedă imediat data expirării termenului stabilit în conformitate cu articolul 39 alineatul (1) din Tratatul UE.
În cazul în care Parlamentul este consultat cu privire la proiectul de decizie a Consiliului privind numirea directorului şi a consiliului de administraţie al Europol, dispoziţiile articolului 101 din prezentul regulament se aplică mutatis mutandis.
Articolul
94
Recomandări în domeniul cooperării poliţieneşti şi judiciare în materie penală
(1)
Comisia competentă privind diversele aspecte ale cooperării poliţieneşti şi judiciare în materie penală, după autorizarea de către Conferinţa preşedinţilor sau ca urmare a unei propuneri în sensul articolului 114, poate formula recomandări adresate Consiliului în domeniul aflat sub incidenţa titlului VI din Tratatul UE.
(2)
În caz de urgenţă, autorizarea prevăzută la alineatul (1) poate fi acordată de către Preşedinte, care poate, de asemenea, autoriza întrunirea de urgenţă a comisiei în cauză.
(3)
Recomandările astfel formulate se înscriu pe ordinea de zi a perioadei de sesiune imediat următoare prezentării acestora.
Dispoziţiile articolului 90 alineatul (4) se aplică mutatis mutandis.
(A se vedea de asemenea interpretarea de la articolul 114.)
CAPITOLUL
15
ÎNCĂLCAREA PRINCIPIILOR FUNDAMENTALE DE CĂTRE UN STAT MEMBRU
Articolul
95
Constatarea încălcării
(1)
Parlamentul poate, pe baza unui raport specific al comisiei competente, întocmit în temeiul articolului 45:
(a)
supune la vot o propunere motivată prin care invită Consiliul să acţioneze în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) din Tratatul UE;
(b)
supune la vot o propunere prin care invită Comisia sau statele membre să prezinte o propunere în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din Tratatul UE;
(c)
supune la vot o propunere prin care invită Consiliul să acţioneze în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) sau, apoi, cu articolul 7 alineatul (4) din Tratatul UE.
(2)
Orice cerere de aviz conform introdusă de Consiliu cu privire la o propunere, prezentată în conformitate cu articolul 7 alineatele (1) şi (2) din Tratatul UE, se comunică Parlamentului, însoţită de observaţiile transmise de statul membru în cauză.
Parlamentul se pronunţă, cu excepţia cazurilor urgente şi justificate, la propunerea comisiei competente.
(3)
Deciziile prevăzute la alineatele (1) şi (2) necesită o majoritate de două treimi din voturile exprimate, reprezentând majoritatea membrilor care compun Parlamentul.
(4)
Comisia competentă poate prezenta o propunere de rezoluţie complementară în cazul în care Parlamentul este invitat să-şi dea avizul conform în temeiul alineatului (2).
O astfel de propunere de rezoluţie reflectă opinia Parlamentului cu privire la o încălcare gravă de către un stat membru, precum şi cu privire la sancţiunile adecvate şi la modificarea sau ridicarea acestora.
(5)
Comisia competentă se asigură că Parlamentul este informat în detaliu şi, dacă este necesar, consultat cu privire la toate măsurile de urmărire ulterioare avizului său conform, prezentat în conformitate cu alineatul (3).
Consiliul este invitat să semnaleze orice evoluţie a chestiunii.
La propunerea comisiei competente, elaborată cu autorizarea Conferinţei preşedinţilor, Parlamentul poate adopta recomandări adresate Consiliului.
TITLUL
III
TRANSPARENŢA LUCRĂRILOR
Articolul
96
Transparenţa activităţilor Parlamentului
(1)
Parlamentul asigură o transparenţă maximă a activităţilor sale, în conformitate cu dispoziţiile articolului 1, ale articolului 3 al doilea paragraf, ale articolului 28 alineatul (1) şi articolului 41 alineatul (1) din Tratatul UE, ale articolului 255 din Tratatul CE şi ale articolului 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
(2)
Dezbaterile Parlamentului sunt publice.
(3)
Reuniunile comisiilor Parlamentului sunt, în mod normal, publice.
Cu toate acestea, comisiile pot decide, cel târziu la momentul adoptării ordinii de zi a reuniunii respective, să împartă ordinea de zi a unei reuniuni în puncte la care accesul publicului este permis şi în puncte la care accesul acestuia nu este permis.
Cu toate acestea, în cazul în care o reuniune are loc cu uşile închise, comisia poate permite accesul public la documentele şi la procesul-verbal al reuniunii, sub rezerva articolului 4 alineatele (1)-(4) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului.
În caz de încălcare a normelor în materie de confidenţialitate, se aplică articolul 147.
(4)
Examinarea de către comisia competentă, în conformitate cu articolul 7, a cererilor cu privire la procedurile privind imunitatea, se desfăşoară întotdeauna cu uşile închise.
Articolul
97
Accesul public la documente
(1)
Orice cetăţean al Uniunii şi orice persoană fizică sau juridică având reşedinţa sau sediul într-un stat membru are drept de acces la documentele Parlamentului, în conformitate cu articolul 255 din Tratatul CE, sub rezerva principiilor, condiţiilor şi limitelor definite de Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului şi în conformitate cu dispoziţiile specifice conţinute în prezentul regulament.
Accesul la documentele Parlamentului este, în măsura posibilului, acordat în mod similar şi altor persoane fizice sau juridice.
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 se publică în scop informativ în acelaşi mod ca şi Regulamentul de procedură al Parlamentului.
(2)
În scopul accesului la documente, se înţelege prin document al Parlamentului orice conţinut în sensul articolului 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001, întocmit sau primit de titularii unui mandat din partea Parlamentului în sensul titlului 1 capitolul 2, de organele Parlamentului, de comisiile şi delegaţiile interparlamentare, precum şi de Secretariatul Parlamentului.
Documentele întocmite de deputaţi sau grupuri politice sunt documente ale Parlamentului în sensul accesului la documente, în cazul în care sunt depuse în conformitate cu prezentul regulament.
Biroul stabileşte normele care garantează înregistrarea tuturor documentelor Parlamentului.
(3)
Parlamentul întocmeşte un registru de documente ale Parlamentului.
Documentele legislative şi de altă natură menţionate în anexă
A se vedea anexa XV.
sunt, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr.
1049/2001, direct accesibile prin intermediul registrului Parlamentului.
Trimiterile la alte documente ale Parlamentului sunt, în măsura posibilului, menţionate în registru.
Categoriile de documente direct accesibile sunt enumerate într-o listă adoptată de Parlament şi prevăzută în anexă
A se vedea anexa XV.
.
Această listă nu limitează dreptul de acces la documentele care nu se înscriu în categoriile enumerate.
Documentele Parlamentului care nu sunt direct accesibile prin intermediul registrului sunt disponibile pe bază de cerere scrisă.
Biroul poate adopta dispoziţii de reglementare a modalităţilor de acces, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr.
1049/2001, care sunt publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(4)
Biroul desemnează autorităţile responsabile cu soluţionarea cererilor iniţiale [articolul 7 din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001] şi adoptă deciziile privind cererile de confirmare (articolul 8 din regulamentul menţionat) şi cererile de acces la documentele sensibile (articolul 9 din regulamentul menţionat).
(5)
Conferinţa preşedinţilor numeşte reprezentanţii Parlamentului în comisia interinstituţională creată în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001.
(6)
Unul dintre vicepreşedinţi este răspunzător de supravegherea soluţionării cererilor de acces la documente.
(7)
Comisia competentă a Parlamentului elaborează, pe baza informaţiilor furnizate de Birou şi alte surse, raportul anual prevăzut la articolul 17 din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001, pe care îl prezintă în plen.
De asemenea, comisia competentă examinează şi evaluează rapoartele adoptate de celelalte instituţii şi agenţii în conformitate cu articolul 17 din regulamentul menţionat.
TITLUL
IV
RELAŢIILE CU CELELALTE INSTITUŢII ŞI ORGANE
CAPITOLUL
1
NUMIRI
Articolul
98
Alegerea Preşedintelui Comisiei
(1)
După ce Consiliul a convenit asupra unei propuneri în vederea desemnării Preşedintelui Comisiei, Preşedintele îl invită pe candidatul propus să facă o declaraţie şi să-şi prezinte orientările politice în faţa Parlamentului.
Această declaraţie este urmată de o dezbatere.
Consiliul este invitat să participe la dezbatere.
(2)
Parlamentul aprobă sau respinge persoana propusă cu majoritatea voturilor exprimate.
Votul este secret.
(3)
În cazul în care candidatul este ales, Preşedintele informează Consiliul cu privire la aceasta, invitându-l să propună, de comun acord cu preşedintele ales, candidaţii pentru diferitele posturi de comisari.
(4)
În cazul în care Parlamentul nu aprobă persoana desemnată, Preşedintele invită Consiliul să desemneze un nou candidat.
Articolul
99
Alegerea Comisiei
(1)
Preşedintele, după consultarea Preşedintelui ales al Comisiei, invită candidaţii propuşi de Preşedintele ales al Comisiei şi de Consiliu pentru diferitele posturi de comisar să se prezinte în faţa diferitelor comisii parlamentare, în funcţie de domeniul lor probabil de activitate.
Aceste audieri sunt publice.
(2)
Fiecare comisie invită candidatul desemnat să facă o declaraţie şi să răspundă la întrebări.
(3)
Preşedintele ales prezintă colegiul comisarilor şi programul acestuia în cursul unei şedinţe a Parlamentului la care sunt invitaţi toţi membrii Consiliului.
Această declaraţie este urmată de o dezbatere.
(4)
La încheierea dezbaterii, orice grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi poate depune o propunere de rezoluţie.
Se aplică articolul 103 alineatele (3), (4) şi (5).
După votarea propunerii de rezoluţie, Parlamentul alege sau respinge Comisia cu majoritatea voturilor exprimate.
Se votează prin apel nominal.
Parlamentul poate amâna votul până la următoarea şedinţă.
(5)
Preşedintele informează Consiliul cu privire la alegerea sau respingerea Comisiei.
(6)
În cazul în care, în cadrul Comisiei, portofoliile se schimbă în cursul mandatului, comisarii vizaţi sunt invitaţi să se prezinte în faţa comisiilor responsabile de domeniile de competenţă ale acestora.
Articolul
100
Moţiunea de cenzură la adresa Comisiei
(1)
O zecime dintre membrii care compun Parlamentul poate depune la Preşedintele Parlamentului o moţiune de cenzură la adresa Comisiei.
(2)
Moţiunea de cenzură trebuie să poarte menţiunea „moţiune de cenzură” şi să fie motivată.
Aceasta se transmite Comisiei.
(3)
Preşedintele anunţă deputaţilor depunerea unei moţiuni de cenzură de îndată ce o primeşte.
(4)
Dezbaterea moţiunii are loc la cel puţin douăzeci şi patru de ore după anunţarea deputaţilor cu privire la depunerea unei moţiuni de cenzură.
(5)
Votarea moţiunii de cenzură se face prin apel nominal, la cel puţin 48 de ore după începerea dezbaterii.
(6)
Dezbaterea şi votul au loc cel târziu în timpul perioadei de sesiune care urmează depunerii moţiunii.
(7)
Moţiunea de cenzură se adoptă cu o majoritate de două treimi din totalul voturilor exprimate, reprezentând majoritatea membrilor care compun Parlamentul.
Rezultatul votului este notificat Preşedintelui Consiliului şi Preşedintelui Comisiei.
Articolul
101
Numirea membrilor Curţii de Conturi
(1)
Personalităţile desemnate ca membri ai Curţii de Conturi sunt invitate să facă o declaraţie în faţa comisiei competente şi să răspundă la întrebările puse de membri.
Comisia votează separat asupra fiecărei candidaturi prin vot secret.
(2)
Comisia competentă face o recomandare Parlamentului cu privire la numirea candidaţilor propuşi sub forma unui raport care cuprinde o propunere de decizie distinctă pentru fiecare candidat.
(3)
Votul în plen are loc în termen de două luni de la primirea candidaturilor, cu excepţia cazului în care, la cererea comisiei competente, a unui grup politic sau a unui număr de cel puţin patruzeci de deputaţi, Parlamentul ia o altă decizie.
Parlamentul votează separat asupra fiecărei candidaturi, prin vot secret, şi se pronunţă cu majoritatea voturilor exprimate.
(4)
În cazul în care Parlamentul dă un aviz negativ cu privire la o candidatură individuală, Preşedintele solicită Consiliului să retragă această candidatură şi să prezinte Parlamentului o nouă candidatură.
Articolul
102
Numirea membrilor Comitetului Director al Băncii Centrale Europene
(1)
Candidatul propus pentru preşedinţia Băncii Centrale Europene este invitat să facă o declaraţie în faţa comisiei parlamentare competente şi să răspundă la întrebările puse de membri.
(2)
Comisia competentă face o recomandare Parlamentului privind aprobarea sau respingerea candidaturii propuse.
(3)
Votul are loc în termen de două luni de la primirea propunerii, cu excepţia cazului în care, la cererea comisiei competente, a unui grup politic sau a unui număr de cel puţin patruzeci de deputaţi, Parlamentul ia o altă decizie.
(4)
În cazul în care Parlamentul dă un aviz negativ, Preşedintele solicită Consiliului să retragă această propunere şi să prezinte o nouă propunere Parlamentului.
(5)
Aceeaşi procedură se aplică în cazul candidaţilor propuşi pentru posturile de vicepreşedinte şi de membri ai Comitetului Director al Băncii Centrale Europene.
CAPITOLUL
2
DECLARAŢII
Articolul
103
Declaraţiile Comisiei, Consiliului şi Consiliului European
(1)
Membrii Comisiei, ai Consiliului şi ai Consiliului European pot solicita Preşedintelui, în orice moment, să le fie dat cuvântul pentru a prezenta o declaraţie.
Preşedintele hotărăşte când poate fi prezentată declaraţia şi dacă aceasta poate fi urmată de o dezbatere aprofundată sau de treizeci de minute de întrebări scurte şi precise din partea deputaţilor.
(2)
În cazul în care se înscrie pe ordinea de zi o declaraţie urmată de o dezbatere, Parlamentul hotărăşte dacă dezbaterea se încheie sau nu printr-o rezoluţie.
Acest lucru nu este posibil în cazul în care un raport privind acelaşi subiect este prevăzut pentru perioada de sesiune în curs sau următoare, cu excepţia cazului în care Preşedintele formulează, din motive excepţionale, alte propuneri.
În cazul în care Parlamentul hotărăşte încheierea unei dezbateri printr-o rezoluţie, o comisie, un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi pot depune o propunere de rezoluţie.
(3)
Propunerile de rezoluţie sunt supuse la vot în aceeaşi zi.
Preşedintele hotărăşte eventualele excepţii de la această regulă.
Se admit explicaţii ale votului.
(4)
O propunere comună de rezoluţie înlocuieşte propunerile depuse anterior de semnatari, dar nu şi pe acelea depuse de alte comisii, grupuri politice sau deputaţi.
(5)
După adoptarea unei propuneri de rezoluţie, nicio altă propunere nu se supune la vot, cu excepţia cazului în care Preşedintele, în mod excepţional, decide altfel.
Articolul
104
Explicarea deciziilor Comisiei
După consultarea Conferinţei preşedinţilor, Preşedintele Parlamentului poate invita Preşedintele Comisiei, comisarul responsabil cu relaţiile cu Parlamentul sau, în urma unui acord, un alt membru al Comisiei să prezinte o declaraţie în faţa Parlamentului după fiecare reuniune a Comisiei, pentru a expune principalele decizii adoptate.
Declaraţia este urmată de o dezbatere cu o durată de cel puţin treizeci de minute, în cursul căreia deputaţii pot pune întrebări scurte şi precise.
Articolul
105
Declaraţiile Curţii de Conturi
(1)
Preşedintele Curţii de Conturi poate fi invitat, în cadrul procedurii de descărcare de gestiune sau în cadrul activităţilor Parlamentului privind domeniul controlului bugetar, să ia cuvântul pentru a prezenta observaţiile conţinute în raportul anual, în rapoartele speciale sau în avizele Curţii, precum şi pentru a explica programul de activitate al Curţii.
(2)
Parlamentul poate hotărî să procedeze, cu participarea Comisiei şi a Consiliului, la o dezbatere separată privind orice chestiune ridicată de astfel de declaraţii, în special în cazul semnalării unor nereguli în gestiunea financiară.
Articolul
106
Declaraţiile Băncii Centrale Europene
(1)
Preşedintele Băncii Centrale Europene prezintă Parlamentului raportul anual al Băncii privind activităţile Sistemului European al Băncilor Centrale şi politica monetară pentru anul precedent şi anul în curs.
(2)
Această prezentare este urmată de o dezbatere generală.
(3)
Preşedintele Băncii Centrale Europene este invitat să participe la reuniunile comisiei competente cel puţin de patru ori pe an pentru a prezenta o declaraţie şi a răspunde la întrebări.
(4)
La cererea lor sau la cererea Parlamentului, Preşedintele, vicepreşedintele sau alţi membri ai Comitetului Director al Băncii Centrale Europene sunt invitaţi să participe la alte reuniuni.
(5)
Stenogramele lucrărilor prevăzute la alineatele (3) şi (4) se redactează în limbile oficiale.
Articolul
107
Recomandarea privind orientările generale ale politicilor economice
(1)
Recomandarea Comisiei privind orientările generale ale politicilor economice ale statelor membre şi ale Comunităţii este prezentată comisiei competente care, la rândul ei, prezintă un raport în plen.
(2)
Consiliul este invitat să informeze Parlamentul cu privire la conţinutul recomandării şi la poziţia adoptată de către Consiliul European.
CAPITOLUL
3
ÎNTREBĂRI ADRESATE CONSILIULUI, COMISIEI ŞI BĂNCII CENTRALE EUROPENE
Articolul
108
Întrebări cu solicitare de răspuns oral urmat de dezbateri
(1)
O comisie, un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi pot adresa întrebări Consiliului sau Comisiei şi pot solicita ca întrebările să fie înscrise pe ordinea de zi a Parlamentului.
Întrebările sunt prezentate în scris Preşedintelui, care le trimite de îndată Conferinţei preşedinţilor.
Conferinţa preşedinţilor hotărăşte dacă şi în ce ordine se înscriu întrebările pe ordinea de zi.
Întrebările care nu sunt înscrise pe ordinea de zi a Parlamentului în termen de trei luni de la data depunerii lor devin caduce.
(2)
Întrebările adresate Comisiei trebuie transmise instituţiei interesate cu cel puţin o săptămână înainte, iar întrebările adresate Consiliului cu cel puţin trei săptămâni înainte de şedinţa pe a cărei ordine de zi sunt înscrise.
(3)
Întrebările care se referă la domeniile prevăzute la articolele 17 şi 34 din Tratatul UE nu trebuie să respecte termenul prevăzut la alineatul (2) din prezentul articol.
Consiliul este obligat să răspundă la aceste întrebări într-un termen adecvat, astfel încât Parlamentul să poată fi informat corespunzător.
(4)
Unul dintre autorii întrebării are la dispoziţie cinci minute pentru a o dezvolta.
Răspunsul este dat de un membru al instituţiei în cauză.
Autorul întrebării are dreptul să folosească întregul timp afectat luării de cuvânt, menţionat mai sus.
(5)
Articolul 103 alineatele (2)-(5) se aplică mutatis mutandis.
Articolul
109
Timpul afectat întrebărilor
(1)
În fiecare perioadă de sesiune este inclus un timp afectat întrebărilor adresate Consiliului şi Comisiei, în momente pe care Parlamentul le fixează la propunerea Conferinţei preşedinţilor.
Se poate rezerva un interval de timp pentru întrebările adresate Preşedintelui şi,individual, membrilor Comisiei.
(2)
În cursul perioadei de sesiune, fiecare deputat poate adresa o singură întrebare Consiliului şi Comisiei.
(3)
Întrebările sunt prezentate în scris Preşedintelui, care hotărăşte cu privire la admisibilitatea lor şi la ordinea în care urmează a fi adresate.
Această decizie se notifică de îndată autorilor întrebărilor.
(4)
Procedura care trebuie urmată pentru organizarea timpului afectat întrebărilor face obiectul unor orientări
A se vedea anexa II.
.
Articolul
110
Întrebări cu solicitare de răspuns scris
(1)
Orice deputat poate adresa Consiliului sau Comisiei întrebări cu solicitare de răspuns scris.
Responsabilitatea pentru conţinutul întrebărilor revine în totalitate autorului acestora.
(2)
Întrebările sunt prezentate în scris Preşedintelui, care le comunică instituţiei interesate.
(3)
În cazul în care nu s-a putut răspunde la o întrebare în termenul stabilit, aceasta se înscrie, la cererea autorului, pe ordinea de zi a următoarei reuniuni a comisiei competente.
Articolul 109 se aplică prin analogie.
(4)
La întrebările care necesită un răspuns imediat, dar nu necesită nicio cercetare aprofundată (întrebări prioritare), trebuie să se răspundă în termen de trei săptămâni de la transmiterea acestora la instituţia în cauză.
Orice deputat poate pune o dată pe lună o întrebare prioritară.
La celelalte întrebări (întrebări fără caracter prioritar) trebuie să se răspundă în termen de şase săptămâni de la transmiterea acestora la instituţia în cauză.
Deputaţii precizează tipul de întrebare.
Decizia în acest domeniu aparţine Preşedintelui.
(5)
Întrebările se publică, însoţite de răspuns, în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul
111
Întrebări adresate Băncii Centrale Europene cu solicitare de răspuns scris
(1)
Orice deputat poate adresa întrebări cu solicitare de răspuns scris Băncii Centrale Europene.
(2)
Întrebările sunt prezentate în scris preşedintelui comisiei competente care le comunică Băncii Centrale Europene.
(3)
Întrebările se publică, însoţite de răspuns, în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(4)
În cazul în care o întrebare nu a primit răspuns în termenul stabilit, aceasta se înscrie, la cererea autorului, pe ordinea de zi a următoarei reuniuni a comisiei competente cu Preşedintele Băncii Centrale Europene.
CAPITOLUL
4
RAPOARTE ALE ALTOR INSTITUŢII
Articolul
112
Rapoarte anuale şi alte rapoarte ale altor instituţii
(1)
Rapoartele anuale şi celelalte rapoarte ale altor instituţii pentru care tratatele prevăd consultarea Parlamentului sau pentru care alte dispoziţii juridice prevăd avizul acestuia fac obiectul unui raport prezentat în plen.
(2)
Rapoartele anuale şi celelalte rapoarte ale altor instituţii care nu intră sub incidenţa alineatului (1) se trimit comisiei competente care poate propune elaborarea unui raport în conformitate cu articolul 45.
CAPITOLUL
5
REZOLUŢII ŞI RECOMANDĂRI
Articolul
113
Propuneri de rezoluţie
(1)
Orice deputat poate depune o propunere de rezoluţie privind un subiect care se înscrie în activităţile Uniunii Europene.
Propunerea nu poate depăşi 200 de cuvinte.
(2)
Comisia competentă hotărăşte procedura.
Comisia competentă poate ataşa propunerea de rezoluţie altor propuneri de rezoluţie sau rapoarte.
Comisia competentă poate hotărî să emită un aviz, eventual sub forma unei scrisori.
Comisia competentă poate hotărî să elaboreze un raport în temeiul articolului 45.
(3)
Autorii unei propuneri de rezoluţie sunt informaţi cu privire la deciziile comisiei şi ale Conferinţei preşedinţilor.
(4)
Raportul conţine textul propunerii de rezoluţie depuse.
(5)
Avizele sub formă de scrisoare adresată altor instituţii ale Uniunii Europene se transmit de către Preşedinte.
(6)
Autorul sau autorii unei propuneri de rezoluţie depuse în temeiul articolului 103 alineatul (2), al articolului 108 alineatul (5) sau al articolului 115 alineatul (2) pot retrage propunerea înainte de votul final asupra acesteia.
(7)
O propunere de rezoluţie depusă în temeiul alineatului (1) poate fi retrasă de autor sau autori sau de primul semnatar înainte ca, în temeiul alineatului (2), comisia competentă să fi hotărât elaborarea unui raport cu privire la aceasta.
În cazul în care propunerea a fost preluată sub această formă de către comisie, comisia este singura care o poate retrage înainte de începerea votului final.
(8)
O propunere de rezoluţie retrasă poate fi imediat preluată şi depusă din nou de un grup politic, o comisie sau un număr de deputaţi egal cu cel necesar pentru depunerea acesteia.
Comisiilor le revine rolul de a se asigura ca propunerile de rezoluţie depuse în conformitate cu prezentul articol şi care respectă condiţiile stabilite să fie analizate şi să fie menţionate în documentele publicate în urma analizei.
Articolul
114
Recomandări adresate Consiliului
(1)
Un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi pot prezenta o propunere de recomandare adresată Consiliului privind domeniile tratate în titlurile V şi VI din Tratatul UE sau în cazul în care Parlamentul nu a fost consultat cu privire la un acord internaţional în conformitate cu articolele 83 sau 84.
(2)
Aceste propuneri se trimit comisiei competente în vederea examinării.
Dacă este necesar, comisia competentă sesizează Parlamentul în cadrul procedurilor prevăzute de prezentul regulament.
(3)
Atunci când elaborează un raport, comisia competentă adresează Parlamentului o propunere de recomandare adresată Consiliului, însoţită de o scurtă expunere de motive şi, dacă este necesar, de avizul comisiilor consultate.
Aplicarea prezentului alineat nu necesită autorizarea prealabilă a Conferinţei preşedinţilor.
(4)
Se aplică dispoziţiile articolelor 90 şi 94.
Articolul
115
Dezbateri privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept
(1)
La cererea prezentată în scris Preşedintelui de către o comisie, o delegaţie interparlamentară, un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi, se poate iniţia o dezbatere privind un caz urgent de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept [articolul 130 alineatul (3)].
(2)
Conferinţa preşedinţilor stabileşte, pe baza cererilor prevăzute la alineatul (1) şi în conformitate cu modalităţile prevăzute la anexa III, o listă de subiecte care se înscriu în proiectul definitiv de ordine de zi pentru următoarea dezbatere privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept.
Numărul total al subiectelor înscrise pe ordinea de zi nu poate fi mai mare de trei, inclusiv subpunctele.
În conformitate cu dispoziţiile articolului 132, Parlamentul poate hotărî eliminarea unui subiect prevăzut pentru dezbatere şi înlocuirea lui cu un subiect care nu era prevăzut.
Propunerile de rezoluţie privind subiectele alese se depun până în seara adoptării ordinii de zi, iar Preşedintele stabileşte termenul exact de depunere a propunerilor de rezoluţie în cauză.
(3)
În cadrul timpului global afectat dezbaterilor, adică cel mult şaizeci de minute în fiecare perioadă de sesiune, timpul global afectat luărilor de cuvânt ale grupurilor politice şi ale deputaţilor neafiliaţi se repartizează în conformitate cu articolul 142 alineatele (2) şi (3).
Timpul afectat luărilor de cuvânt care rămâne după ce se scade timpul afectat prezentării propunerilor de rezoluţie, a votului, precum şi timpul afectat eventualelor intervenţii ale Comisiei şi ale Consiliului, se împarte între grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi.
(4)
La încheierea dezbaterii, se procedează imediat la vot.
Dispoziţiile articolului 163 nu se aplică.
Votările efectuate în aplicarea prezentului articol pot fi organizate în comun, în cadrul responsabilităţilor Preşedintelui şi Conferinţei preşedinţilor.
(5)
În cazul în care două sau mai multe propuneri de rezoluţie se depun pentru acelaşi subiect, se aplică procedura prevăzută la articolul 103 alineatul (4).
(6)
Preşedintele şi preşedinţii grupurilor politice pot hotărî supunerea la vot a unei propuneri fără dezbatere.
Această hotărâre necesită acordul unanim al preşedinţilor tuturor grupurilor politice.
Dispoziţiile articolelor 167, 168 şi 170 nu se aplică în cazul propunerilor de rezoluţie înscrise pe ordinea de zi a unei dezbateri privind încălcarea drepturilor omului, a democraţiei sau a statului de drept.
Propunerile de rezoluţie în vederea unei dezbateri privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept se depun numai după adoptarea listei subiectelor.
Propunerile de rezoluţie care nu pot fi discutate în intervalul de timp prevăzut pentru această dezbatere devin caduce.
Acest lucru este valabil şi pentru propunerile de rezoluţie pentru care s-a constatat neîntrunirea cvorumului, ca urmare a unei cereri prezentate în conformitate cu articolul 149 alineatul (3).
Deputaţii au dreptul să depună din nou aceste propuneri de rezoluţie în vederea retrimiterii spre examinare în comisie, în conformitate cu articolul 113, sau a înscrierii în dezbaterea privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept din perioada următoare de sesiune.
Un subiect nu se poate înscrie pe ordinea de zi în cadrul unei dezbateri privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept, dacă acesta figurează deja pe ordinea de zi a perioadei de sesiune.
Nicio dispoziţie a regulamentului nu autorizează discutarea în comun a unei propuneri de rezoluţie depuse în conformitate cu alineatul (2) al doilea paragraf şi a unui raport întocmit de o comisie privind acelaşi subiect.
În cazul în care se solicită constatarea cvorumului, în conformitate cu articolul 149 alineatul (3), această solicitare este valabilă numai pentru propunerea de rezoluţie care trebuie supusă la vot, nu şi pentru următoarele.
Articolul
116
Declaraţii scrise
(1)
Cel mult cinci deputaţi pot prezenta o declaraţie scrisă de cel mult 200 de cuvinte, privind un subiect care se înscrie în cadrul activităţilor Uniunii Europene.
Declaraţiile scrise se tipăresc în limbile oficiale şi se distribuie.
Ele sunt înscrise într-un registru împreună cu numele semnatarilor.
Acest registru este public şi se păstrează în exteriorul intrării în hemiciclu în perioadele de sesiune, iar între perioadele de sesiune într-un loc adecvat, care urmează a fi stabilit de Colegiul chestorilor.
(2)
Orice deputat poate semna o declaraţie consemnată în registru.
(3)
În cazul în care o declaraţie este semnată de majoritatea membrilor care compun Parlamentul, Preşedintele informează Parlamentul cu privire la aceasta şi înscrie numele semnatarilor în procesul-verbal.
(4)
O astfel de declaraţie se trimite, la sfârşitul perioadei de sesiune, instituţiilor pe care le menţionează, indicând numele semnatarilor.
Declaraţia se înscrie în procesul-verbal al şedinţei în cursul căreia este anunţată.
Această publicare marchează încheierea procedurii.
(5)
O declaraţie scrisă înscrisă în registru de peste trei luni şi care nu a fost semnată de cel puţin jumătate dintre membrii care compun Parlamentul devine caducă.
Articolul
117
Consultarea Comitetului Economic şi Social European
(1)
O comisie poate cere consultarea Comitetului Economic şi Social European pentru chestiuni de ordin general sau pentru aspecte precise.
Comisia este obligată să indice termenul în care Comitetul Economic şi Social European va emite avizul.
(2)
Cererile de consultare a Comitetului Economic şi Social European se supun aprobării Adunării plenare fără dezbatere.
Articolul
118
Consultarea Comitetului Regiunilor
(1)
O comisie poate cere consultarea Comitetului Regiunilor pentru chestiuni de ordin general sau pentru aspecte precise.
Comisia este obligată să indice termenul până la care Comitetul Regiunilor va emite avizul.
(2)
Cererile de consultare a Comitetului Regiunilor se supun aprobării Adunării plenare fără dezbatere.
Articolul
119
Cereri adresate agenţiilor europene
(1)
În cazurile în care Parlamentul are dreptul să înainteze o cerere unei agenţii europene, orice deputat poate prezenta o astfel de cerere, în scris, Preşedintelui Parlamentului.
Cererile trebuie să se refere la chestiuni legate de misiunea agenţiei respective şi să fie însoţite de informaţii cu caracter general prin care să se explice natura chestiunii care trebuie dezbătută, precum şi interesul acesteia pentru Comunitate.
(2)
După consultarea comisiei competente, Preşedintele transmite cererea agenţiei sau adoptă o altă măsură adecvată.
Deputatul care a prezentat cererea este informat de îndată cu privire la aceasta.
Orice cerere transmisă unei agenţii de către Preşedinte are prevăzut un termen de răspuns.
(3)
În cazul în care agenţia consideră că nu este în măsură să dea curs cererii astfel formulate sau încearcă să o modifice, aceasta informează de îndată Preşedintele, care ia o măsură adecvată, dacă este necesar, după consultarea comisiei competente.
CAPITOLUL
6
ACORDURI INTERINSTITUŢIONALE
Articolul
120
Acorduri interinstituţionale
(1)
Parlamentul poate încheia acorduri cu alte instituţii în contextul aplicării tratatelor sau în scopul îmbunătăţirii sau clarificării procedurilor.
Aceste acorduri se pot prezenta sub formă de declaraţii comune, de schimburi de scrisori sau de coduri de conduită, sau de alte instrumente adecvate.
Acordurile se semnează de către Preşedinte, după examinarea de către comisia competentă pentru afaceri constituţionale şi după aprobarea Parlamentului.
Acordurile se pot anexa la regulament în scop informativ.
(2)
În cazul în care aceste acorduri conduc la modificări ale drepturilor şi obligaţiilor regulamentare, creează noi drepturi şi obligaţii regulamentare pentru deputaţi sau organele Parlamentului sau conduc la modificări sau interpretări ale Regulamentului de procedură al Parlamentului, chestiunea se retrimite spre examinare comisiei competente, în conformitate cu articolul 201 alineatele (2)-(6), înainte de semnarea acordului.
CAPITOLUL
7
SESIZAREA CURŢII DE JUSTIŢIE
Articolul
121
Acţiuni introduse la Curtea de Justiţie
(1)
În termenele stabilite de tratate şi de statutul Curţii de Justiţie pentru acţiunile introduse de instituţii ale Uniunii Europene sau de persoane fizice sau juridice, Parlamentul examinează legislaţia comunitară şi măsurile de executare pentru a se asigura că tratatele, în special în ceea ce priveşte drepturile Parlamentului, au fost respectate în totalitate.
(2)
Comisia competentă prezintă un raport Parlamentului, dacă este necesar oral, în cazul în care presupune existenţa unei încălcări a dreptului comunitar.
(3)
Preşedintele introduce o acţiune la Curtea de Justiţie în numele Parlamentului, în conformitate cu recomandarea comisiei competente.
Preşedintele poate sesiza Adunarea plenară cu privire la decizia de menţinere a acţiunii la începutul următoarei perioade de sesiune.
În cazul în care Adunarea plenară se pronunţă cu majoritatea voturilor exprimate împotriva acţiunii, Preşedintele retrage acţiunea.
În cazul în care Preşedintele introduce o acţiune împotriva recomandării comisiei competente, acesta sesizează Adunarea plenară cu privire la decizia de menţinere a acţiunii la începutul următoarei perioade de sesiune.
Articolul
122
Consecinţele unei abţineri de a acţiona a Consiliului după aprobarea poziţiei comune în cadrul procedurii de cooperare
În cazul în care, în termen de trei luni sau, cu acordul Consiliului, de cel mult patru luni de la comunicarea poziţiei comune în conformitate cu articolul 252 din Tratatul CE, Parlamentul nu a respins sau modificat poziţia comună a Consiliului, iar Consiliul nu adoptă legislaţia propusă în conformitate cu poziţia comună, Preşedintele, acţionând în numele Parlamentului, după consultarea comisiei competente pentru chestiunile juridice, poate introduce o acţiune împotriva Consiliului înaintea Curţii de Justiţie, în conformitate cu articolul 232 din Tratatul CE.
TITLUL
V
RELAŢIILE CU PARLAMENTELE NAŢIONALE
Articolul
123
Schimbul de informaţii, contacte şi facilităţi reciproce
(1)
Parlamentele naţionale ale statelor membre sunt informate periodic de către Parlament cu privire la activităţile sale.
(2)
Conferinţa preşedinţilor poate acorda Preşedintelui mandatul de a negocia facilităţi pentru parlamentele naţionale ale statelor membre pe bază de reciprocitate şi poate propune orice altă măsură care ar facilita contactele cu parlamentele naţionale.
Articolul
124
Conferinţa organelor specializate în afaceri comunitare (COSAC)
(1)
La propunerea Preşedintelui, Conferinţa preşedinţilor desemnează membrii delegaţiei la COSAC şi le poate conferi acestora un mandat.
Unul dintre vicepreşedinţii însărcinaţi cu dezvoltarea relaţiilor cu parlamentele naţionale conduce delegaţia.
(2)
Ceilalţi membri ai delegaţiei sunt aleşi în funcţie de subiectele care trebuie examinate cu ocazia reuniunii COSAC, ţinând cont de echilibrul politic global în cadrul Parlamentului.
Delegaţia transmite un raport după fiecare reuniune.
Articolul
125
Conferinţa parlamentelor
Conferinţa preşedinţilor desemnează membrii delegaţiei Parlamentului la orice convenţie, conferinţă sau organism echivalent la care participă reprezentanţi ai parlamentelor şi îi conferă acesteia un mandat în conformitate cu rezoluţiile pertinente ale Parlamentului.
Delegaţia îşi alege preşedintele şi, dacă este necesar, unul sau mai mulţi vicepreşedinţi.
TITLUL
VI
SESIUNI
CAPITOLUL
1
SESIUNILE PARLAMENTULUI
Articolul
126
Legislaturi, sesiuni, perioade de sesiune, şedinţe
(1)
Legislatura coincide cu durata mandatului deputaţilor prevăzută de Actul din 20 septembrie 1976.
(2)
Sesiunea corespunde unei perioade de un an, în conformitate cu dispoziţiile actului menţionat şi ale tratatelor.
(3)
Perioada de sesiune reprezintă reuniunea pe care Parlamentul o organizează lunar, ca regulă generală.
Aceasta se împarte în şedinţe.
Şedinţele plenare ale Parlamentului care au loc în aceeaşi zi se consideră o singură şedinţă.
Articolul
127
Convocarea Parlamentului
(1)
Parlamentul se reuneşte de plin drept în a doua zi de marţi a lunii martie în fiecare an şi hotărăşte în mod suveran cu privire la durata întreruperilor sesiunii.
(2)
De asemenea, Parlamentul se reuneşte de drept în prima zi de marţi după expirarea unui termen de o lună de la încheierea perioadei prevăzute la articolul 10 alineatul (1) din Actul din 20 septembrie 1976.
(3)
Conferinţa preşedinţilor poate modifica durata întreruperilor stabilite în conformitate cu alineatul (1) printr-o decizie motivată luată cu cel puţin cincisprezece zile înainte de data stabilită anterior de Parlament pentru reluarea sesiunii, fără ca această dată să poată fi amânată cu mai mult de cincisprezece zile.
(4)
La cererea majorităţii membrilor care compun Parlamentul sau la cererea Comisiei sau a Consiliului, Preşedintele, după consultarea Conferinţei preşedinţilor, convoacă Parlamentul cu titlu excepţional.
De asemenea, Preşedintele poate convoca cu titlu excepţional Parlamentul, cu acordul Conferinţei preşedinţilor, în caz de urgenţă.
Articolul
128
Locul reuniunii
(1)
Parlamentul organizează şedinţele plenare şi reuniunile comisiilor în conformitate cu condiţiile prevăzute de tratate.
Propunerile de perioade de sesiune suplimentare la Bruxelles, precum şi orice modificare a acestora, se aprobă cu majoritatea voturilor exprimate.
(2)
Fiecare comisie poate decide să solicite ca una sau mai multe reuniuni să fie organizate în alt loc.
Cererea motivată se transmite Preşedintelui Parlamentului, care o înaintează Biroului.
În caz de urgenţă, Preşedintele poate decide singur.
În cazul în care deciziile Biroului şi ale Preşedintelui sunt nefavorabile, acestea trebuie motivate.
Articolul
129
Participarea la şedinţe
(1)
Cu ocazia fiecărei şedinţe, deputaţii trebuie să semneze o foaie de prezenţă.
(2)
Numele deputaţilor a căror prezenţă este atestată de foaia de prezenţă sunt înscrise în procesul-verbal al fiecărei şedinţe.
CAPITOLUL
2
ORDINEA LUCRĂRILOR PARLAMENTULUI
Articolul
130
Proiectul de ordine de zi
(1)
Înainte de fiecare perioadă de sesiune, proiectul de ordine de zi se întocmeşte de către Conferinţa preşedinţilor pe baza recomandărilor Conferinţei preşedinţilor de comisie şi ţinând seama de programul legislativ anual convenit, prevăzut la articolul 33.
La invitaţia Preşedintelui, Comisia şi Consiliul pot asista la deliberările Conferinţei preşedinţilor asupra proiectului de ordine de zi.
(2)
Proiectul de ordine de zi poate indica momentul la care vor fi supuse votului anumite puncte care trebuie examinate.
(3)
Proiectul de ordine de zi poate prevedea una sau două perioade cu o durată totală de cel mult şaizeci de minute pentru dezbaterea cazurilor de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept, în conformitate cu articolul 115.
(4)
Proiectul definitiv de ordine de zi se distribuie deputaţilor cu cel puţin trei ore înainte de începerea perioadei de sesiune.
Articolul
131
Procedura în plen fără amendamente şi dezbateri
(1)
Orice propunere legislativă (în primă lectură), precum şi orice propunere de rezoluţie fără caracter legislativ adoptate în comisie, în cazul în care mai puţin de o zecime din membrii comisiei votează împotriva textelor, se înscriu în proiectul de ordine de zi a Parlamentului pentru adoptarea fără amendamente.
Acest punct face obiectul unui vot unic, cu excepţia cazului în care, înainte de întocmirea proiectului definitiv de ordine de zi, grupuri politice sau deputaţi în nume individual, reprezentând împreună o zecime dintre membrii Parlamentului, au cerut în scris autorizaţia de a depune amendamente, caz în care Preşedintele stabileşte termenul de depunere.
(2)
Punctele înscrise în proiectul definitiv de ordine de zi în vederea votării fără amendamente nu mai formează obiectul unei dezbateri, cu excepţia cazului în care Parlamentul hotărăşte altfel, cu ocazia adoptării ordinii de zi la începutul perioadei de sesiune, la propunerea Conferinţei preşedinţilor sau la cererea unui grup politic sau a unui număr de cel puţin patruzeci de deputaţi.
(3)
În momentul întocmirii proiectului definitiv de ordine de zi a perioadei de sesiune, Conferinţa preşedinţilor poate propune înscrierea altor puncte fără amendamente sau dezbateri.
La adoptarea ordinii de zi, Parlamentul nu poate reţine astfel de propuneri în cazul în care un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi şi-au manifestat în scris opoziţia cu cel puţin o oră înainte de deschiderea perioadei de sesiune.
(4)
În cazul în care un punct se examinează fără dezbatere, raportorul sau preşedintele comisiei competente poate face o declaraţie cu o durată de cel mult două minute imediat înainte de vot.
Articolul
132
Adoptarea şi modificarea ordinii de zi
(1)
Parlamentul se pronunţă, la începutul fiecărei perioade de sesiune, cu privire la proiectul definitiv de ordine de zi.
Propunerile de modificare pot fi prezentate de o comisie, un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi.
Preşedintele trebuie să fie sesizat cu privire la aceste propuneri cu cel puţin o oră înainte de deschiderea perioadei de sesiune.
Pentru fiecare propunere, Preşedintele poate da cuvântul autorului, unui vorbitor pentru şi unui vorbitor împotriva propunerii.
Timpul afectat luării de cuvânt este limitat la un minut.
(2)
După adoptare, ordinea de zi nu poate fi modificată, cu excepţia cazului în care se aplică dispoziţiile articolelor 134 şi 167-171 sau la propunerea Preşedintelui.
În cazul în care se respinge o moţiune de procedură având ca obiect modificarea ordinii de zi, aceasta nu poate fi reintrodusă în aceeaşi perioadă de sesiune.
(3)
Înainte de încheierea şedinţei, Preşedintele comunică Parlamentului data, ora şi ordinea de zi a următoarei şedinţe.
Articolul
133
Dezbaterea extraordinară
(1)
Un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi pot cere înscrierea pe ordinea de zi a Parlamentului a unei dezbateri extraordinare pe o temă de interes major privind politica Uniunii Europene.
În mod normal, nu se organizează mai mult de o dezbatere extraordinară în cursul unei perioade de sesiune.
(2)
Cererea trebuie prezentată în scris Preşedintelui cu cel puţin trei ore înainte de începerea perioadei de sesiune în cursul căreia trebuie să aibă loc dezbaterea extraordinară.
Votul asupra cererii are loc la începutul perioadei de sesiune, când Parlamentul adoptă ordinea de zi.
(3)
Ca răspuns la evenimentele care au loc după adoptarea ordinii de zi a unei perioade de sesiune, Preşedintele, după consultarea preşedinţilor grupurilor politice, poate propune o dezbatere extraordinară.
Orice propunere în acest sens se supune la vot la începutul unei şedinţe sau în timpul normal afectat votului, după ce a fost comunicată deputaţilor cu cel puţin o oră înainte.
(4)
Preşedintele stabileşte momentul în care va avea loc dezbaterea.
Durata totală a dezbaterii nu depăşeşte şaizeci de minute.
Timpul afectat luărilor de cuvânt pentru grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi se repartizează în conformitate cu articolul 142 alineatele (2) şi (3).
(5)
Dezbaterea se încheie fără adoptarea unei rezoluţii.
Articolul
134
Procedura de urgenţă
(1)
Preşedintele, o comisie, un grup politic, un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi, Comisia sau Consiliul pot propune Parlamentului dezbaterea în regim de urgenţă a unei propuneri care face obiectul consultării Parlamentului, în conformitate cu articolul 40 alineatul (1).
În acest scop, trebuie prezentată o cerere motivată, în scris.
(2)
De îndată ce Preşedintele este sesizat cu o cerere de dezbatere în regim de urgenţă, acesta informează Parlamentul.
Votul asupra cererii are loc la începutul şedinţei care urmează celei în cursul căreia cererea a fost anunţată, cu condiţia ca propunerea pentru care este făcută cererea să fi fost distribuită în limbile oficiale.
În cazul în care există mai multe cereri pentru acelaşi subiect, adoptarea sau respingerea cererii de dezbatere în regim de urgenţă se referă la toate cererile legate de acest subiect.
(3)
Înainte de a se proceda la vot, pot fi audiaţi timp de cel mult trei minute fiecare, numai autorul cererii, un vorbitor pentru, un vorbitor împotrivă şi preşedintele şi/sau raportorul comisiei competente.
(4)
Punctele pentru care s-a hotărât procedura de urgenţă au prioritate faţă de celelalte puncte de pe ordinea de zi.
Preşedintele stabileşte momentul dezbaterii şi al votării acestora.
(5)
Dezbaterea în regim de urgenţă poate avea loc şi în absenţa unui raport sau, în mod excepţional, pe baza unui simplu raport oral al comisiei competente.
Articolul
135
Dezbaterea în comun
În orice moment, se poate decide dezbaterea în comun a unor puncte de aceeaşi natură sau între care există un raport de fapt.
Articolul
136
Termene
Cu excepţia cazurilor de urgenţă prevăzute la articolele 115 şi 134, dezbaterea şi votarea unui text pot avea loc numai dacă acesta a fost distribuit cu cel puţin douăzeci şi patru de ore înainte.
CAPITOLUL
3
REGULI GENERALE PENTRU DESFĂŞURAREA ŞEDINŢELOR
Articolul
137
Accesul în sala de şedinţe
(1)
Cu excepţia deputaţilor Parlamentului, membrilor Comisiei şi ai Consiliului, Secretarului General al Parlamentului, membrilor personalului care îi deserveşte pe aceştia, experţilor sau funcţionarilor Uniunii, nicio persoană nu poate intra în sala de şedinţe.
(2)
Numai persoanele care deţin o legitimaţie de acces eliberată periodic în acest scop de către Preşedinte sau Secretarul General sunt admise în tribune.
(3)
Publicul admis în tribune rămâne aşezat şi păstrează liniştea.
Orice persoană care îşi exprimă aprobarea sau dezaprobarea este imediat scoasă afară de aprozi.
Articolul
138
Regimul lingvistic
(1)
Toate documentele Parlamentului se redactează în limbile oficiale.
(2)
În Parlament, toţi deputaţii au dreptul să se exprime în limba oficială pe care o aleg.
Intervenţiile în una dintre limbile oficiale se interpretează simultan în fiecare dintre celelalte limbi oficiale şi în orice altă limbă pe care Biroul o consideră necesară.
(3)
Interpretarea se asigură în cursul reuniunilor comisiilor şi delegaţiilor din şi în limbile oficiale utilizate şi solicitate de membrii titulari şi supleanţi ai comisiei sau ai delegaţiei în cauză.
(4)
În cursul reuniunilor comisiilor sau delegaţiilor în afara locurilor obişnuite de desfăşurare a activităţii, interpretarea se asigură din şi în limbile membrilor care şi-au confirmat participarea la reuniune.
Acest regim poate fi simplificat în mod excepţional, cu acordul membrilor comisiilor sau ai delegaţiilor.
În caz de dezacord, Biroul este cel care hotărăşte.
În cazul în care se constată, după anunţarea rezultatelor unui vot, că textele redactate în diferitele limbi nu sunt perfect echivalente, Preşedintele hotărăşte asupra validităţii rezultatului anunţat în temeiul articolului 164 alineatul (5).
În cazul validării rezultatului, Preşedintele stabileşte versiunea care trebuie considerată adoptată.
Cu toate acestea, versiunea originală nu poate fi întotdeauna considerată text oficial, întrucât se poate întâmpla ca toate textele redactate în celelalte limbi să fie diferite de textul original.
Articolul
139
Dispoziţie tranzitorie
(1)
În cursul unei perioade de tranziţie, care se va încheia la sfârşitul celei de-a şasea legislaturi, se poate deroga de la dispoziţiile articolului 138 dacă şi în măsura în care, deşi s-au luat toate măsurile necesare în acest sens, nu se poate dispune de un număr suficient de interpreţi şi traducători pentru o anumită limbă oficială.
(2)
La propunerea Secretarului General, Biroul stabileşte, pentru fiecare din limbile oficiale în cauză, dacă sunt îndeplinite condiţiile definite la alineatul (1) şi îşi revizuieşte decizia la fiecare şase luni pe baza unui raport al Secretarului General privind progresele realizate.
Biroul adoptă normele de aplicare necesare.
(3)
Se aplică derogările temporare, stabilite de Consiliu în temeiul tratatelor, în ceea ce priveşte redactarea actelor legislative, cu excepţia regulamentelor adoptate în comun de Parlamentul European şi de Consiliu.
(4)
Parlamentul, la recomandarea motivată a Biroului, poate hotărî în orice moment abrogarea anticipată a prezentului articol sau, la împlinirea termenului indicat la alineatul (1), prelungirea acestuia.
Articolul
140
Distribuirea documentelor
Documentele folosite ca bază a dezbaterilor şi deciziilor Parlamentului se tipăresc şi se distribuie deputaţilor.
Lista acestora se publică în procesul-verbal al şedinţelor Parlamentului.
Fără a aduce atingere aplicării primului paragraf, deputaţii şi grupurile politice au acces direct la sistemul informatic intern al Parlamentului pentru consultarea oricărui document pregătitor fără caracter confidenţial (proiect de raport, proiect de recomandare, proiect de aviz, document de lucru, amendamente depuse în comisie).
Articolul
141
Acordarea cuvântului şi conţinutul intervenţiilor
(1)
Niciun deputat nu poate lua cuvântul dacă nu a fost invitat de Preşedinte.
Vorbitorul ia cuvântul de la locul său şi se adresează Preşedintelui; Preşedintele îl poate invita să urce la tribună.
(2)
În cazul în care un vorbitor se îndepărtează de la subiect, Preşedintele îi atrage atenţia cu privire la aceasta.
În cazul în care unui vorbitor i se atrage atenţia de două ori în cadrul aceleiaşi discuţii, Preşedintele poate, la a treia atenţionare, să-i retragă cuvântul pentru tot restul dezbaterii subiectului respectiv.
(3)
Fără a aduce atingere celorlalte competenţe disciplinare de care dispune, Preşedintele poate hotărî să suprime, din rapoartele de şedinţă, intervenţiile deputaţilor care nu au obţinut în prealabil cuvântul sau care depăşesc timpul atribuit.
(4)
Un vorbitor poate fi întrerupt numai de Preşedinte.
Cu toate acestea, el poate, cu autorizarea Preşedintelui, să-şi întrerupă expunerea pentru a permite unui alt deputat, Comisiei sau Consiliului, să-i pună o întrebare cu privire la un anumit punct al intervenţiei sale.
Articolul
142
Repartizarea timpului afectat luărilor de cuvânt
(1)
Conferinţa Preşedinţilor poate propune, în vederea derulării unei dezbateri, repartizarea timpului afectat luărilor de cuvânt.
Parlamentul hotărăşte fără dezbatere asupra acestei propuneri.
(2)
Timpul afectat luărilor de cuvânt se repartizează în funcţie de următoarele criterii:
(a)
o primă fracţiune din timpul afectat luărilor de cuvânt se repartizează în mod egal între toate grupurile politice,
(b)
o a doua fracţiune se repartizează între grupurile politice proporţional cu numărul lor total de membri,
(c)
deputaţilor neafiliaţi li se atribuie global un timp afectat luărilor de cuvânt calculat în funcţie de fracţiunile de timp atribuite fiecărui grup politic, în conformitate cu literele (a) şi (b).
(3)
În cazul în care, pentru mai multe puncte de pe ordinea de zi, se stabileşte o repartizare globală a timpului afectat luărilor de cuvânt, Preşedintele este informat de către grupurile politice cu privire la fracţiunea de timp pe care au intenţia să o consacre fiecăruia dintre aceste puncte.
Preşedintele asigură respectarea timpului afectat luărilor de cuvânt astfel repartizat.
(4)
Timpul afectat luărilor de cuvânt se limitează la un minut pentru intervenţiile privind procesul-verbal, moţiunile de procedură, intervenţiile privind modificările proiectului definitiv de ordine de zi sau ale ordinii de zi.
(5)
În cursul dezbaterii unui raport, Comisia şi Consiliul sunt audiate, în general, imediat după prezentarea raportului de către raportor.
Cu toate acestea, în cazul în care dezbaterea se referă la o propunere a Comisiei, Preşedintele invită Comisia să ia prima cuvântul, pentru a prezenta pe scurt propunerea, iar în cazul unui text provenind de la Consiliu, Preşedintele poate invita Consiliul să ia primul cuvântul; raportorul este cel care urmează în ambele cazuri.
Consiliul şi Comisia pot lua din nou cuvântul, în special pentru a răspunde la intervenţiile deputaţilor.
(6)
Fără a aduce atingere articolului 197 din Tratatul CE, Preşedintele încearcă să ajungă la un acord cu Comisia şi Consiliul privind repartizarea adecvată a timpului afectat acestora pentru luările de cuvânt.
(7)
Deputaţii care nu au luat cuvântul în cursul unei dezbateri pot preda, cel mult o dată în timpul unei perioade de sesiune, o declaraţie scrisă de cel mult 200 de cuvinte, care va fi anexată la stenograma dezbaterii.
Articolul
143
Lista vorbitorilor
(1)
Deputaţii care solicită cuvântul sunt înscrişi pe o listă a vorbitorilor în ordinea solicitărilor.
(2)
Preşedintele acordă cuvântul astfel încât, în măsura posibilului, să poată interveni alternativ vorbitori aparţinând unor tendinţe politice diferite şi în limbi diferite.
(3)
Cu toate acestea, se poate acorda prioritar cuvântul, la cerere, raportorului comisiei competente şi preşedinţilor grupurilor politice care se exprimă în numele grupului lor sau vorbitorilor care îi înlocuiesc.
(4)
Nimănui nu i se poate acorda cuvântul mai mult de două ori pentru acelaşi subiect decât cu autorizaţia Preşedintelui.
Cu toate acestea, preşedintele şi raportorul comisiilor interesate pot lua cuvântul, la cerere, într-un interval stabilit de Preşedinte.
Articolul
144
Intervenţii cu durata de un minut
În timpul primei şedinţe a fiecărei perioade de sesiune, Preşedintele poate acorda cuvântul, pentru cel mult treizeci de minute, deputaţilor care doresc să atragă atenţia Parlamentului cu privire la o chestiune politică importantă.
Timpul acordat fiecărui deputat pentru a lua cuvântul nu trebuie să depăşească un minut.
Preşedintele poate autoriza o altă perioadă similară în alt moment al aceleiaşi perioade de sesiune.
Articolul
145
Intervenţii pentru chestiuni de ordin personal
(1)
Orice deputat care solicită să intervină pentru o chestiune de ordin personal intervine la încheierea dezbaterii punctului de pe ordinea de zi examinat sau în momentul adoptării procesului-verbal de şedinţă la care se referă solicitarea de intervenţie.
Vorbitorul nu are dreptul să se exprime asupra fondului dezbaterii, acesta având doar dreptul de a respinge fie remarcile din cursul dezbaterii care îl privesc personal, fie opiniile care îi sunt atribuite sau de a-şi rectifica propriile declaraţii.
(2)
Nicio intervenţie pentru o chestiune de ordin personal nu poate depăşi trei minute, cu excepţia cazului în care Parlamentul ia o altă decizie.
CAPITOLUL
4
MĂSURI ÎN CAZ DE NERESPECTARE A REGULILOR DE CONDUITĂ
Articolul
146
Măsuri imediate
(1)
Preşedintele cheamă la ordine orice deputat care aduce atingere bunei desfăşurări a şedinţei sau al cărui comportament nu este compatibil cu dispoziţiile pertinente prevăzute la articolul 9.
(2)
În caz de recidivă, Preşedintele îl cheamă din nou la ordine, iar acest fapt se consemnează în procesul-verbal.
(3)
Dacă perturbarea continuă, sau în cazul unei noi recidive, Preşedintele poate retrage dreptul la cuvânt deputatului respectiv şi îl poate exclude din sală pentru restul şedinţei.
De asemenea, în cazuri deosebit de grave, Preşedintele poate să recurgă la această ultimă măsură imediat, fără o a doua chemare la ordine.
Secretarul General ia, fără întârziere, măsuri pentru punerea în aplicare a unei astfel de măsuri disciplinare cu ajutorul aprozilor şi, dacă este necesar, al personalului de securitate al Parlamentului.
(4)
În cazul în care se produce agitaţie, iar aceasta compromite continuarea dezbaterilor, Preşedintele, în vederea restabilirii ordinii, suspendă şedinţa pentru o perioadă de timp determinată sau o închide.
În cazul în care nu se poate face auzit, Preşedintele părăseşte fotoliul prezidenţial, fapt ce atrage suspendarea şedinţei.
Aceasta se reia la convocarea Preşedintelui.
(5)
Competenţele prevăzute la alineatele (1)-(4) sunt atribuite, mutatis mutandis, preşedintelui de şedinţă al organelor, comisiilor şi delegaţiilor, astfel cum sunt definite în prezentul regulament.
(6)
Dacă este cazul, luând în considerare gravitatea încălcării regulilor de conduită, preşedintele de şedinţă poate adresa Preşedintelui o cerere de aplicare a articolului 147, cel târziu până la următoarea perioadă de sesiune sau până la următoarea reuniune a organului, comisiei sau delegaţiei în cauză.
Articolul
147
Sancţiuni
(1)
În cazul în care un deputat tulbură şedinţa într-un mod excepţional de grav sau perturbă lucrările Parlamentului încălcând principiile stabilite la articolul 9, Preşedintele, după audierea deputatul respectiv, adoptă o decizie motivată prin care pronunţă sancţiunea corespunzătoare, pe care o notifică deputatului în cauză şi preşedinţilor organelor, comisiilor şi delegaţiilor din care acesta face parte înainte de a o aduce la cunoştinţa plenului.
(2)
La aprecierea comportamentelor manifestate, trebuie luat în considerare caracterul punctual, recurent sau permanent, precum şi gradul de gravitate al acestora, pe baza orientărilor anexate la prezentul regulament
A se vedea anexa XVIa
.
(3)
Sancţiunea pronunţată poate să consiste în una sau mai multe dintre următoarele măsuri:
(a)
mustrare;
(b)
pierderea dreptului la indemnizaţia de sejur pentru o perioadă care poate să dureze între două şi zece zile;
(c)
fără a aduce atingere dreptului de vot în sesiunea plenară şi sub rezerva, în acest caz, a respectării stricte a regulilor de conduită, suspendarea temporară, pentru o perioadă care poate să dureze între două şi zece zile consecutive în care Parlamentul sau oricare din organele, comisiile sau delegaţiile sale se reunesc, a participării la toate sau la o parte din activităţile Parlamentului;
(d)
supunerea în atenţia Conferinţei preşedinţilor, în conformitate cu articolul 18, a unei propuneri de suspendare sau de retragere a mandatului sau a mandatelor elective deţinute în Parlament.
Articolul
148
Căi de atac interne
Deputatul interesat poate să introducă o cale de atac internă în faţa Biroului în termen de două săptămâni de la notificarea sancţiunii impuse de către Preşedinte.
Această cale de atac suspendă aplicarea sancţiunii.
Biroul poate, în cel mult patru săptămâni de la introducerea căii de atac, să anuleze, să confirme sau să reducă sancţiunea impusă, fără a aduce atingere căilor de atac externe aflate la dispoziţia celui interesat.
În cazul în care Biroul nu decide în termenul prevăzut, sancţiunea este declarată nulă şi neavenită.
CAPITOLUL
5
CVORUM ŞI VOT
Articolul
149
Cvorum
(1)
Parlamentul poate delibera, stabili ordinea de zi şi adopta procesul-verbal, indiferent de numărul de deputaţi prezenţi.
(2)
Cvorumul este întrunit în cazul în care în sala de şedinţe se află o treime dintre membrii care compun Parlamentul.
(3)
Orice vot este valabil, indiferent de numărul de votanţi, în cazul în care, în momentul votării, Preşedintele nu constată, la cererea prealabilă a unui număr de cel puţin patruzeci de deputaţi, că nu este întrunit cvorumul.
În cazul în care, în urma votului, se constată că nu este întrunit cvorumul, votul se înscrie pe ordinea de zi a şedinţei următoare.
O cerere de constatare a cvorumului poate fi prezentată numai de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi.
O cerere prezentată în numele unui grup politic nu se admite.
Pentru a se stabili rezultatul votului, trebuie luaţi în calcul, în conformitate cu alineatul (2), toţi deputaţii prezenţi în sala de şedinţe, şi, în conformitate cu alineatul (4), toţi deputaţii care au cerut constatarea cvorumului.
În acest caz, nu se utilizează sistemul electronic de vot.
Nu se admite închiderea uşilor sălii de şedinţe.
În cazul în care numărul deputaţilor prezenţi necesar întrunirii cvorumului nu este atins, Preşedintele nu pronunţă rezultatul votului, ci constată neîntrunirea cvorumului.
Alineatul (3) ultima teză nu se aplică pentru voturile privind moţiunile de procedură, ci se aplică doar în cazul voturilor privind chestiuni de fond.
(4)
Deputaţii care au solicitat constatarea cvorumului sunt luaţi în calcul la numărarea celor prezenţi, în conformitate cu alineatul (2), chiar dacă nu se mai află în sala de şedinţe.
(5)
În cazul în care sunt prezenţi mai puţin de patruzeci de deputaţi, Preşedintele poate constata că nu este întrunit cvorumul.
Articolul
150
Depunerea şi prezentarea amendamentelor
(1)
Comisia competentă în fond, un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi pot depune amendamente pentru examinare în plen.
Amendamentele trebuie depuse în scris şi semnate de autori.
Amendamentele la documentele cu caracter legislativ în sensul articolului 40 alineatul (1) pot fi însoţite de justificări succinte.
Autorul are responsabilitatea acestor justificări care nu se supun la vot.
(2)
Fără a aduce atingere restricţiilor prevăzute la articolul 151, un amendament poate viza modificarea oricărei părţi a unui text, precum şi eliminarea, adăugarea sau înlocuirea unor cuvinte sau cifre.
În sensul prezentului articol şi al articolului următor, prin „text” se înţelege ansamblul unei propuneri de rezoluţie, al unui proiect de rezoluţie legislativă, al unei propuneri de decizie sau al unei propuneri a Comisiei.
(3)
Preşedintele stabileşte un termen pentru depunerea amendamentelor.
(4)
Un amendament poate fi prezentat în cursul dezbaterii de către autorul său sau de către orice alt deputat desemnat ca înlocuitor de autorul amendamentului.
(5)
În cazul retragerii unui amendament de către autorul său, acesta devine caduc dacă nu este preluat imediat de un alt deputat.
(6)
Cu excepţia cazului în care Parlamentul adoptă o decizie contrară, amendamentele pot fi supuse la vot numai după ce au fost tipărite şi distribuite în toate limbile oficiale.
O decizie de acest tip nu poate fi adoptată dacă un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi se opun.
Articolul 139 se aplică mutatis mutandis prezentului alineat.
Amendamentele orale prezentate în comisie pot fi supuse la vot, cu excepţia cazului în care un membru al comisiei se opune.
Articolul
151
Admisibilitatea amendamentelor
(1)
Un amendament este inadmisibil în cazul în care:
(a)
conţinutul acestuia nu se referă în mod direct la textul vizat spre a fi modificat;
(b)
are drept scop eliminarea sau înlocuirea unui text în ansamblu;
(c)
are drept scop modificarea a mai mult de un articol sau un alineat din textul căruia i se aplică.
Această dispoziţie nu se aplică în cazul amendamentelor de compromis sau al amendamentelor care conduc la modificări identice ale unei formulări speciale în ansamblul textului;
(d)
se constată că, în cel puţin una dintre limbile oficiale, redactarea textului vizat de amendament nu implică modificări; în acest caz, Preşedintele, împreună cu persoanele interesate, caută o soluţie lingvistică adecvată.
(2)
Orice amendament devine caduc în cazul în care este incompatibil cu deciziile luate anterior pentru acelaşi text în timpul aceluiaşi vot.
(3)
Preşedintele hotărăşte admisibilitatea amendamentelor.
Decizia Preşedintelui, luată în temeiul alineatului (3) privind admisibilitatea amendamentelor, nu se ia doar în temeiul dispoziţiilor alineatelor (1) şi (2) ale prezentului articol, ci în temeiul dispoziţiilor regulamentului în general.
(4)
Un grup politic poate depune o propunere de rezoluţie pentru înlocuirea unei propuneri de rezoluţie fără caracter legislativ conţinută într-un raport al unei comisii.
În acest caz, grupul nu poate prezenta amendamente la propunerea de rezoluţie a comisiei competente.
Propunerea de rezoluţie a grupului nu poate fi mai lungă decât cea a comisiei competente.
Propunerea se supune fără amendamente aprobării Parlamentului printr-un vot unic.
Articolul
152
Procedura de vot
(1)
Pentru votarea rapoartelor, Parlamentul aplică procedura următoare:
(a)
se votează mai întâi eventualele amendamente la textul la care se referă raportul comisiei competente;
(b)
ulterior, se votează textul în ansamblu, eventual modificat;
(c)
ulterior, se votează amendamentele la propunerea de rezoluţie sau la proiectul de rezoluţie legislativă;
(d)
în final, se votează propunerea de rezoluţie sau proiectul de rezoluţie legislativă în ansamblul lor (vot final).
Parlamentul nu votează expunerea de motive conţinută în raport.
(2)
Procedura care se aplică în a doua lectură este următoarea:
(a)
în absenţa unei propuneri de respingere sau de modificare a poziţiei comune a Consiliului, aceasta se consideră adoptată în conformitate cu articolul 67;
(b)
o propunere de respingere a poziţiei comune se supune la vot înainte de orice amendament [articolul 61 alineatul (1)];
(c)
în cazul în care au fost depuse mai multe amendamente la poziţia comună, acestea se supun la vot în ordinea indicată la articolul 155;
(d)
în cazul în care Parlamentul a supus la vot modificarea poziţiei comune, un vot suplimentar privind textul în ansamblu poate avea loc numai în conformitate cu articolul 61 alineatul (2).
(3)
Procedura enunţată la articolul 65 se aplică în a treia lectură.
(4)
În momentul supunerii la vot a textelor legislative şi a propunerilor de rezoluţie fără caracter legislativ, într-o primă etapă se supune la vot partea dispozitivă, apoi, în etapa următoare, referirile şi considerentele.
Amendamentele aflate în contradicţie cu un vot anterior devin caduce.
(5)
În momentul votului mai sunt autorizate doar scurte intervenţii ale raportorului pentru a expune poziţia comisiei pe care o reprezintă cu privire la amendamentele supuse la vot.
Articolul
153
Egalitatea de voturi
(1)
În cazul egalităţii de voturi într-o votare desfăşurată în conformitate cu articolul 152 alineatul (1) litera (b) sau litera (d), textul în ansamblu este retrimis comisiei.
Această procedură se aplică, de asemenea, în cazul votărilor desfăşurate în conformitate cu articolele 3 şi 7 şi al voturilor finale desfăşurate în conformitate cu articolele 177 şi 188, iar pentru aceste ultime două articole textul se retrimite Conferinţei preşedinţilor.
(2)
În caz de egalitate de voturi într-o votare privind ordinea de zi în ansamblu (articolul 132), procesul-verbal în ansamblu (articolul 172) sau un text supus votului pe părţi în conformitate cu articolul 157, textul supus la vot se consideră adoptat.
(3)
În toate celelalte cazuri de egalitate de voturi, fără a aduce atingere articolelor care impun majoritatea calificată, textul sau propunerea care se supun la vot se consideră respinse.
Articolul
154
Baza de votare
(1)
Votul privind rapoartele se bazează pe o recomandare a comisiei competente în fond.
Această comisie poate încredinţa această sarcină preşedintelui şi raportorului său.
(2)
Comisia competentă în fond poate recomanda votarea în bloc a tuturor amendamentelor sau a unora dintre acestea, adoptarea, respingerea sau anularea acestora.
De asemenea, această comisie poate propune amendamente de compromis.
(3)
În cazul în care comisia competentă în fond recomandă votarea în bloc, amendamentele respective sunt supuse votării primele şi se votează în bloc.
(4)
În cazul în care comisia competentă în fond propune un amendament de compromis, acesta face obiectul unui vot prioritar.
(5)
Un amendament pentru care se solicită votul prin apel nominal face obiectul unui vot separat.
(6)
Votul pe părţi nu se admite în cazul supunerii la vot în bloc sau în cazul supunerii la vot a unui amendament de compromis.
Articolul
155
Ordinea de votare a amendamentelor
(1)
Amendamentele au prioritate asupra textului la care se aplică şi se supun la vot înaintea acestuia.
(2)
În cazul în care două sau mai multe amendamente, care se exclud reciproc, se aplică aceleiaşi părţi de text, cel care se îndepărtează cel mai mult de textul iniţial are prioritate şi trebuie votat primul.
Adoptarea acestuia conduce la respingerea celorlalte amendamente.
În cazul respingerii acestuia, următorul amendament devine prioritar şi se supune la vot, continuându-se în acelaşi mod pentru fiecare dintre amendamentele care urmează.
În cazul în care există îndoieli cu privire la priorităţi, Preşedintele hotărăşte.
În cazul în care toate amendamentele sunt respinse, textul iniţial se consideră adoptat, cu excepţia cazului în care se solicită un vot separat în termenul stabilit.
(3)
Preşedintele poate supune la vot în primul rând textul iniţial sau, înainte de amendamentul care se îndepărtează cel mai mult de text, un amendament care se îndepărtează mai puţin de acesta.
În cazul în care unul sau celălalt obţine majoritatea, toate celelalte amendamente referitoare la acelaşi text devin caduce.
(4)
În mod excepţional, la propunerea Preşedintelui, amendamentele depuse după încheierea dezbaterii pot fi supuse la vot în cazul în care este vorba despre amendamente de compromis sau în cazul în care au apărut probleme tehnice.
Preşedintele trebuie să primească acordul Parlamentului pentru a le supune la vot.
În conformitate cu articolul 151 alineatul (3), Preşedintele hotărăşte admisibilitatea amendamentelor.
Pentru amendamentele de compromis depuse după încheierea dezbaterii, în conformitate cu prezentul alineat, Preşedintele hotărăşte admisibilitatea de la caz la caz, asigurându-se de caracterul de compromis al amendamentului.
Cu titlu de criterii generale de admisibilitate, se poate reţine că, în mod normal:
-
amendamentele de compromis nu se pot referi
la părţi de text care nu au făcut obiectul unor amendamente înainte de expirarea termenului de depunere a amendamentelor,
-
amendamentele de compromis provin de la grupurile politice, de la preşedinţii sau raportorii comisiilor interesate sau de la auto
rii altor amendamente,
-
în general, amendamentele de compromis duc la retragerea altor amendamente privind acelaşi punct.
Numai Preşedintele poate propune luarea în considerare a amendamentelor de compromis.
Pentru a supune amendamentul la vot, Preşedintele trebuie să primească acordul Parlamentului şi să întrebe dacă există obiecţii cu privire la supunerea la vot a unui amendament de compromis.
În cazul în care există obiecţii, Parlamentul hotărăşte cu majoritatea voturilor exprimate.
(5)
În cazul în care comisia competentă a depus o serie de amendamente la un text care face obiectul raportului, Preşedintele le supune la vot în bloc, cu excepţia cazului în care a fost solicitat un vot separat de către un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi sau în cazul în care au fost depuse alte amendamente.
(6)
Preşedintele poate supune la vot în bloc alte amendamente în cazul în care acestea sunt complementare.
În acest caz, Preşedintele urmează procedura prevăzută la alineatul (5).
Autorii amendamentelor de acest tip pot propune votarea în bloc, în cazul în care acestea sunt complementare.
(7)
După adoptarea sau respingerea unui anumit amendament, Preşedintele poate hotărî supunerea la vot în bloc a altor amendamente cu un conţinut sau cu obiective similare.
Preşedintele poate primi, în acest scop, acordul prealabil al Parlamentului.
O astfel de serie de amendamente se poate raporta la diferite părţi din textul iniţial.
(8)
Două sau mai multe amendamente identice depuse de autori diferiţi se supun la vot ca un singur amendament.
Articolul
156
Examinarea de către comisii a amendamentelor depuse în plen
În cazul în care au fost depuse peste cincizeci de amendamente pentru un raport în vederea examinării în plen, Preşedintele poate invita comisia competentă, după consultarea preşedintelui acesteia, să se reunească în vederea examinării.
Amendamentul care în această etapă nu întruneşte votul favorabil al unei zecimi dintre membrii comisiei nu se supune la vot în plen.
Articolul
157
Votul pe părţi
(1)
Votul pe părţi poate fi solicitat de un grup politic sau de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi în cazul în care textul care trebuie supus la vot conţine mai multe dispoziţii, se referă la mai multe chestiuni sau poate fi divizat în mai multe părţi, fiecare având un sens logic sau o valoare normativă proprie.
(2)
Cererea trebuie prezentată în cursul serii care precedă votul, cu excepţia cazului în care Preşedintele stabileşte un alt termen.
Preşedintele hotărăşte ulterior cu privire la cerere.
Articolul
158
Dreptul de vot
Dreptul de vot este un drept personal.
Deputaţii votează individual şi personal.
Orice încălcare a prezentului articol se va considera drept o perturbare gravă a şedinţei, în sensul articolului 147 alineatul (1) şi va avea consecinţele juridice menţionate de acest articol.
Articolul
159
Votul
(1)
Parlamentul votează în mod normal prin ridicarea mâinii.
(2)
În cazul în care Preşedintele hotărăşte că rezultatul nu este clar, Parlamentul este consultat prin vot electronic.
În caz de pană a sistemului de vot electronic, Parlamentul este consultat prin „ridicare în picioare”.
(3)
Rezultatul votului se înregistrează.
Articolul
160
Votul prin apel nominal
(1)
În plus faţă de cazurile prevăzute la articolul 99 alineatul (4) şi articolul 100 alineatul (5), se procedează la vot prin apel nominal în cazul în care un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi au cerut în scris acest lucru în seara precedentă votului, cu excepţia cazului în care Preşedintele a hotărât un alt termen.
(2)
Apelul nominal se face în ordine alfabetică şi începe cu numele deputatului tras la sorţi.
Preşedintele votează ultimul.
Se votează pronunţând cu voce tare „da”, „nu” sau „abţinere”.
Pentru adoptarea sau respingerea textului, se iau în calcul, la numărul de voturi exprimate, numai voturile „pentru” şi „împotrivă”.
Preşedintele stabileşte şi pronunţă rezultatul votului.
Rezultatul votului este consemnat în procesul-verbal al şedinţei.
Lista votanţilor se stabileşte pe grupuri politice, în ordinea alfabetică a numelor deputaţilor şi precizează, în cazul fiecărui deputat, sensul în care a fost dat votul.
Articolul
161
Votul electronic
(1)
În orice moment, Preşedintele poate hotărî utilizarea unui sistem electronic de votare pentru voturile prevăzute la articolele 159, 160 şi 162.
În cazul în care sistemul electronic nu se poate folosi din motive tehnice, votul se desfăşoară în conformitate cu articolul 159, articolul 160 alineatul (2) sau articolul 162.
Modalităţile tehnice de utilizare a acestui sistem sunt reglementate de instrucţiunile Biroului.
(2)
În cazul votului electronic se înregistrează numai rezultatul numeric al votului.
Cu toate acestea, în cazul în care un vot prin apel nominal a fost solicitat în conformitate cu articolul 160 alineatul (1), rezultatul votului se înregistrează nominal şi se consemnează în procesul-verbal de şedinţă, lista votanţilor fiind stabilită pe grupuri politice, în ordinea alfabetică a numelor deputaţilor.
(3)
Votul prin apel nominal se desfăşoară în conformitate cu articolul 160 alineatul (2), în cazul în care majoritatea deputaţilor prezenţi solicită acest lucru.
Pentru a constata îndeplinirea acestei condiţii, se poate utiliza sistemul prevăzut la alineatul (1) din prezentul articol.
Articolul
162
Votul secret
(1)
În cazul numirilor, fără a aduce atingere aplicării articolului 12 alineatul (1), articolului 177 alineatul (1) şi articolului 182 alineatul (2) al doilea paragraf, votul este secret.
La calculul voturilor exprimate, se iau în considerare numai buletinele de vot care au menţionate numele deputaţilor a căror candidatură a fost prezentată.
(2)
Votul poate fi secret în cazul în care cel puţin o cincime dintre membrii care compun Parlamentul solicită acest lucru.
Cererea trebuie prezentată înainte de deschiderea votării.
În cazul în care cel puţin o cincime din numărul membrilor care compun Parlamentul prezintă o cerere de vot secret înainte de deschiderea votului, Parlamentul are obligaţia de a proceda la un astfel de vot.
(3)
O cerere de vot secret are prioritate faţă de o cerere de vot prin apel nominal.
(4)
Numărarea voturilor exprimate în cazul votului secret se face de către doi până la şase observatori traşi la sorţi dintre deputaţi.
În cazul votării care se desfăşoară în conformitate cu alineatul (1), candidaţii nu pot fi observatori.
Numele deputaţilor care au luat parte la votul secret sunt înregistrate în procesul-verbal al şedinţei în cursul căreia s-a desfăşurat votul.
Articolul
163
Explicaţii privind votul
(1)
Atunci când dezbaterea generală este încheiată, orice deputat poate face o declaraţie orală privind votul final cu durata de cel mult un minut sau o declaraţie scrisă de cel mult 200 de cuvinte, care se reia în stenogramele şedinţelor.
Un grup politic poate prezenta o explicaţie privind votul cu o durată de cel mult două minute.
Nu se mai admite nicio altă cerere de explicaţie privind votul din momentul începerii primei explicaţii.
Explicaţii privind votul final se admit pentru orice subiect prezentat Parlamentului.
Expresia „vot final” nu se referă la tipul de vot, ci înseamnă ultima votare a unui subiect.
(2)
Nu se admit explicaţii privind votul asupra chestiunilor de procedură.
(3)
În cazul în care o propunere a Comisiei sau un raport sunt înscrise pe ordinea de zi a Parlamentului în conformitate cu articolul 131, deputaţii pot prezenta în scris explicaţii privind votul, în conformitate cu alineatul (1).
Explicaţiile orale sau în scris privind votul trebuie să aibă o legătură directă cu textul care face obiectul votului.
Articolul
164
Contestarea votului
(1)
Pentru fiecare vot în parte, Preşedintele declară votul deschis şi, ulterior, închis.
(2)
Din momentul în care Preşedintele a declarat votul deschis, nu se mai admite nicio intervenţie, cu excepţia unei intervenţii a Preşedintelui, până în momentul în care acesta declară votul închis.
(3)
Se poate solicita respectarea Regulamentului de procedură în ceea ce priveşte validitatea unui vot după ce Preşedintele a declarat votul închis.
(4)
După anunţarea rezultatelor unui vot prin ridicarea mâinii, se poate cere o verificare a acestora prin sistemul electronic de vot .
(5)
Preşedintele hotărăşte validitatea rezultatului anunţat.
Decizia Preşedintelui nu poate fi contestată.
CAPITOLUL
6
INTERVENŢII PRIVIND PROCEDURA
Articolul
165
Moţiuni de procedură
(1)
Se acordă prioritar cuvântul pentru oricare dintre moţiunile de procedură următoare:
(a)
prezentarea chestiunii preliminare (articolul 167);
(b)
cererea de retrimitere la comisie (articolul 168);
(c)
cererea de închidere a dezbaterii (articolul 169);
(d)
cererea de amânare a dezbaterii sau a votului (articolul 170);
(e)
cererea de suspendare sau de ridicare a şedinţei (articolul 171).
Numai autorul moţiunii, un vorbitor pentru şi un vorbitor împotrivă, precum şi preşedintele sau raportorul comisiei competente pot fi audiaţi cu privire la aceste moţiuni.
(2)
Timpul afectat fiecărei luări de cuvânt se limitează la un minut.
Articolul
166
Solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură
(1)
Se poate acorda cuvântul unui deputat pentru a-i atrage atenţia Preşedintelui cu privire la nerespectarea Regulamentului de procedură.
La începutul intervenţiei sale, deputatul trebuie să precizeze la ce articol se referă.
(2)
Cererile de luare de cuvânt pentru a solicita respectarea Regulamentului de procedură au prioritate faţă de orice altă cerere de luare de cuvânt.
(3)
Timpul afectat luării de cuvânt se limitează la un minut.
(4)
Preşedintele hotărăşte imediat cu privire la solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură, în conformitate cu dispoziţiile acestuia, şi comunică această hotărâre imediat după solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură.
Hotărârea nu se supune la vot.
(5)
În mod excepţional, Preşedintele poate declara că decizia sa va fi comunicată ulterior, dar, în orice caz, în termen de 24 de ore de la solicitarea de respectare a Regulamentului de procedură.
Amânarea deciziei nu provoacă amânarea dezbaterii în curs.
Preşedintele poate înainta chestiunea comisiei competente.
Cererile de luare de cuvânt pentru a solicita respectarea Regulamentului de procedură trebuie să se refere la punctul de pe ordinea de zi supus examinării.
Preşedintele poate chema, în timp oportun, autorul unei cereri de luare de cuvânt pentru a solicita respectarea Regulamentului de procedură având un alt obiect, să intervină, de exemplu după închiderea unui punct de pe ordinea de zi în cauză sau înainte de suspendarea şedinţei.
Articolul
167
Chestiunea preliminară
(1)
Înainte de începerea unei dezbateri cu privire la un punct înscris pe ordinea de zi, se poate prezenta o moţiune având ca obiect refuzul dezbaterii punctului respectiv pe motiv de inadmisibilitate (chestiune preliminară).
Această moţiune se supune imediat la vot.
Intenţia de a prezenta chestiunea preliminară trebuie notificată cu cel puţin douăzeci şi patru de ore înainte Preşedintelui, care o comunică de îndată Parlamentului.
(2)
În cazul în care moţiunea este adoptată, Parlamentul trece imediat la punctul următor de pe ordinea de zi.
Articolul
168
Retrimiterea la comisie
(1)
Retrimiterea la comisie poate fi cerută de un grup politic sau de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi în momentul stabilirii ordinii de zi sau înainte de începerea dezbaterii.
Intenţia de a cere retrimiterea la comisie se notifică cu cel puţin douăzeci şi patru de ore înainte Preşedintelui, iar acesta informează de îndată Parlamentul.
(2)
Retrimiterea la comisie poate fi solicitată, de asemenea, de un grup politic sau de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi înainte sau în timpul votării.
O astfel de cerere se supune imediat la vot.
(3)
O cerere de retrimitere la comisie poate fi prezentată numai o singură dată în cadrul fiecăreia dintre diferitele faze ale procedurii.
(4)
Retrimiterea la comisie suspendă dezbaterea asupra punctului examinat.
(5)
Parlamentul poate acorda comisiei un termen pentru prezentarea concluziilor.
Articolul
169
Închiderea dezbaterii
(1)
Închiderea dezbaterii înainte de epuizarea listei vorbitorilor poate fi propusă de Preşedinte sau solicitată de un grup politic sau de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi.
Această propunere sau moţiune se supune imediat la vot.
(2)
În cazul în care propunerea sau moţiunea este adoptată, mai poate lua cuvântul numai un membru al fiecărui grup care nu a intervenit încă în dezbatere.
(3)
După intervenţiile prevăzute la alineatul (2), dezbaterea este închisă, iar Parlamentul votează punctul aflat în dezbatere, cu excepţia cazului în care votul a fost stabilit, în prealabil, la un moment precis.
(4)
În cazul în care propunerea sau moţiunea este respinsă, aceasta poate fi prezentată din nou în timpul aceleiaşi dezbateri numai de către Preşedinte.
Articolul
170
Amânarea dezbaterii sau a votului
(1)
Un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi poate prezenta, la deschiderea dezbaterii cu privire la un punct de pe ordinea de zi, o moţiune privind amânarea dezbaterii până la un moment precis.
Această moţiune se supune imediat la vot.
Intenţia de a cere amânarea dezbaterii trebuie notificată cu cel puţin douăzeci şi patru de ore înainte Preşedintelui, care o comunică de îndată Parlamentului.
(2)
În cazul în care moţiunea este adoptată, Parlamentul trece la punctul următor de pe ordinea de zi.
Dezbaterea amânată se reia la momentul stabilit.
(3)
În cazul în care moţiunea este respinsă, aceasta nu poate fi prezentată din nou în cursul aceleiaşi perioade de sesiune.
(4)
Înainte sau în timpul unui vot, un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi pot prezenta o moţiune având ca obiect amânarea votului.
Această moţiune se supune imediat la vot.
Decizia Parlamentului de amânare a dezbaterii pentru o perioadă de sesiune ulterioară trebuie să specifice în ce perioadă de sesiune trebuie înscrisă dezbaterea, dat fiind că ordinea de zi a perioadei de sesiune se stabileşte în conformitate cu articolele 130 şi 132 din regulament.
Articolul
171
Suspendarea sau ridicarea şedinţei
Şedinţa poate fi suspendată sau ridicată în cursul unei dezbateri sau al unui vot în cazul în care Parlamentul ia această hotărâre la propunerea Preşedintelui sau la cererea unui grup politic sau a unui număr de cel puţin patruzeci de deputaţi.
Propunerea sau moţiunea se supune imediat la vot.
CAPITOLUL
7
PUBLICAREA LUCRĂRILOR
Articolul
172
Procesul-verbal
(1)
Procesul-verbal al fiecărei şedinţe, cuprinzând deciziile Parlamentului şi numele vorbitorilor, se distribuie cu cel puţin o jumătate de oră înainte de începutul următoarei şedinţe de după-amiază.
Se consideră, de asemenea, „decizii”, în cadrul procedurilor legislative, toate amendamentele adoptate de Parlament, chiar şi în cazul respingerii finale a propunerii Comisiei, în conformitate cu articolul 52 alineatul (1), sau a poziţiei comune a Consiliului, în conformitate cu articolul 61 alineatul (3).
Textele adoptate de către Parlament se distribuie separat.
În cazul în care textele cu caracter legislativ adoptate de către Parlament conţin amendamente, acestea se publică în versiunea consolidată.
(2)
La începutul după-amiezii fiecărei şedinţe, Preşedintele supune aprobării Parlamentului procesul-verbal al şedinţei precedente.
(3)
În cazul în care procesul-verbal este contestat, Parlamentul hotărăşte, dacă este necesar, asupra luării în considerare a modificărilor cerute.
Niciun deputat nu poate interveni mai mult de un minut asupra procesului-verbal.
(4)
Procesul-verbal poartă semnătura Preşedintelui şi a Secretarului General şi se păstrează în arhivele Parlamentului.
Procesul-verbal trebuie publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în termen de o lună.
Articolul
173
Stenograma
(1)
Pentru fiecare şedinţă se întocmeşte, în toate limbile oficiale, stenograma dezbaterilor.
(2)
Vorbitorii au obligaţia de a retrimite corectările făcute la textul discursurilor lor Secretariatului în termen de o săptămână.
(3)
Stenogramele se publică sub formă de anexă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(4)
Deputaţii pot solicita traducerea în termen scurt a unor părţi din stenogramă.
Articolul
173 a
Înregistrarea audiovizuală a dezbaterilor
Imediat după şedinţă, o înregistrare audiovizuală a dezbaterilor, conţinând inclusiv banda sonoră a tuturor cabinelor de interpretare, este realizată şi pusă la dispoziţia publicului pe internet.
TITLUL
VII
COMISII ŞI DELEGAŢII
CAPITOLUL
1
COMISII – CONSTITUIRE ŞI ATRIBUŢII
Articolul
174
Constituirea comisiilor permanente
La propunerea Conferinţei preşedinţilor, Parlamentul constituie comisii permanente ale căror atribuţii sunt prevăzute în anexa la regulamentul de procedură
A se vedea anexa VI.
.
Alegerea membrilor acestor comisii are loc în timpul primei perioade de sesiune a Parlamentului nou ales şi din nou la încheierea unei perioade de doi ani şi jumătate.
Atribuţiile comisiilor permanente se pot stabili la o dată diferită de data constituirii acestora.
Articolul
175
Constituirea comisiilor temporare
La propunerea Conferinţei preşedinţilor, Parlamentul poate constitui, în orice moment, comisii temporare, ale căror atribuţii, componenţă şi mandat sunt stabilite în acelaşi timp cu decizia de constituire a acestora; mandatul acestor comisii este de cel mult douăsprezece luni, cu excepţia cazului în care, la sfârşitul acestei perioade, Parlamentul hotărăşte prelungirea mandatului.
Întrucât atribuţiile, componenţa şi mandatul comisiilor temporare sunt stabilite în acelaşi timp cu decizia de constituire a acestora, Parlamentul nu poate decide ulterior modificarea atribuţiilor, nici în sensul restrângerii, nici în sensul extinderii acestora.
Articolul
176
Comisiile de anchetă
(1)
Parlamentul poate constitui, la cererea unui sfert dintre membrii săi, o comisie de anchetă pentru examinarea presupuselor încălcări ale dreptului comunitar sau administrări defectuoase în aplicarea acestuia, care ar reprezenta fapta fie a unei instituţii sau a unui organ al Comunităţilor Europene, fie a administraţiei publice a unui stat membru, fie a unor persoane mandatate prin dreptul comunitar să îl pună în aplicare.
Decizia de constituire a unei comisii de anchetă se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în termen de o lună.
Parlamentul ia, de asemenea, toate măsurile necesare pentru a asigura o difuzare optimă a acestei decizii.
(2)
Modalităţile de funcţionare a unei comisii de anchetă sunt reglementate de dispoziţiile prezentului regulament aplicabile comisiilor, sub rezerva dispoziţiilor speciale prevăzute de prezentul articol şi de Decizia Parlamentului European, a Consiliului şi a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European, anexată la prezentul regulament
A se vedea anexa VIII.
.
(3)
Cererea de constituire a unei comisii de anchetă trebuie să definească obiectul anchetei şi să expună detaliat motivele care o justifică.
Parlamentul, la propunerea Conferinţei preşedinţilor, ia o decizie cu privire la constituirea comisiei şi, în cazul unei decizii favorabile, la componenţa acesteia, în conformitate cu dispoziţiile articolului 177.
(4)
Comisia de anchetă îşi încheie activitatea prin depunerea unui raport în termen de cel mult douăsprezece luni.
Parlamentul poate prelungi de două ori termenul cu încă trei luni.
În cadrul comisiei, au drept de vot numai membrii titulari sau, în cazul în care aceştia sunt absenţi, membrii supleanţi permanenţi.
(5)
Comisia de anchetă îşi alege preşedintele şi doi vicepreşedinţi şi numeşte unul sau mai mulţi raportori.
De asemenea, comisia poate încredinţa membrilor săi misiuni şi sarcini specifice sau le poate delega competenţe, aceştia fiind obligaţi să îi prezinte un raport detaliat.
În perioada dintre reuniuni, biroul exercită, în caz de urgenţă sau de necesitate, competenţele comisiei, sub rezerva ratificării în timpul reuniunii următoare.
(6)
În cazul în care o comisie de anchetă consideră că unul dintre drepturile sale nu a fost respectat, aceasta propune Preşedintelui Parlamentului întreprinderea demersurilor necesare.
(7)
Comisia de anchetă se poate adresa instituţiilor sau persoanelor prevăzute la articolul 3 din decizia menţionată la alineatul (2), în vederea unei audieri sau a primirii de documente.
Cheltuielile de deplasare şi de şedere a membrilor şi funcţionarilor instituţiilor şi organelor comunitare sunt suportate de către acestea.
Cheltuielile de deplasare şi de şedere a altor persoane care compar în faţa unei comisii de anchetă sunt rambursate de către Parlamentul European în conformitate cu modalităţile aplicabile în cazul audierii experţilor.
Orice persoană chemată pentru a depune mărturie în faţa unei comisii de anchetă poate invoca drepturile de care ar beneficia în calitate de martor în faţa unei instanţe din ţara de origine.
Aceste drepturi trebuie să i se aducă la cunoştinţă înainte de a compărea în faţa comisiei.
În ceea ce priveşte limbile utilizate, comisia de anchetă aplică dispoziţiile articolului 138.
Cu toate acestea, biroul comisiei:
-
poate limita serviciile de interpretare la limbile oficiale ale participanţilor la lucrări, în cazul în care consideră necesar acest lucru din motive de confidenţialitate,
-
decide traducerea documentelor primite, astfel încât comisia să se poată achita de sarcina sa cu eficienţă şi rapiditate, respectând secretul şi confidenţialitatea impuse.
(8)
Preşedintele comisiei de anchetă, împreună cu biroul, adoptă măsuri astfel încât secretul sau confidenţialitatea lucrărilor să fie respectate şi informează în timp util membrii comisiei cu privire la aceasta.
De asemenea, preşedintele reaminteşte în mod expres dispoziţiile articolului 2 alineatul (2) din decizia menţionată anterior.
Se aplică dispoziţiile anexei VII partea A la regulament.
(9)
Examinarea documentelor transmise sub rezerva secretului sau a confidenţialităţii se efectuează prin intermediul unor dispozitive tehnice care garantează accesul personal şi exclusiv la aceste documente al membrilor însărcinaţi cu examinarea lor.
Membrii în cauză îşi iau angajamentul solemn de a nu permite accesul niciunei alte persoane la informaţiile secrete sau confidenţiale în sensul prezentului articol şi de a le utiliza numai pentru elaborarea raportului pe care trebuie să-l prezinte comisiei de anchetă.
Reuniunile se desfăşoară în săli dotate cu echipamente care nu permit ascultarea de către persoane neautorizate.
(10)
La închiderea lucrărilor, comisia de anchetă prezintă Parlamentului un raport privind rezultatele acestora, menţionând, dacă este cazul, opiniile minoritare, în condiţiile prevăzute la articolul 148.
Acest raport se publică.
La cererea comisiei de anchetă, Parlamentul organizează o dezbatere a raportului în perioada de sesiune următoare prezentării acestuia.
De asemenea, comisia de anchetă poate prezenta Parlamentului un proiect de recomandare adresată instituţiilor sau organelor Comunităţilor Europene sau statelor membre.
(11)
Preşedintele Parlamentului însărcinează comisia competentă, în conformitate cu dispoziţiile anexei VI, să verifice măsurile luate ca urmare a rezultatelor obţinute de comisia de anchetă şi, dacă este necesar, să prezinte un raport cu privire la aceasta.
Preşedintele adoptă toate celelalte dispoziţii necesare în vederea aplicării concrete a concluziilor anchetelor.
Numai propunerii Conferinţei preşedinţilor privind componenţa unei comisii de anchetă [alineatul (3)] i se pot aduce amendamente în conformitate cu articolul 177 alineatul (2).
Obiectul anchetei, astfel cum a fost definit de un sfert dintre membrii Parlamentului [alineatul (3)], sau perioada stabilită la alineatul (4), nu pot fi amendate.
Articolul
177
Componenţa comisiilor
(1)
Alegerea membrilor comisiilor şi ai comisiilor de anchetă are loc după desemnarea candidaţilor de către grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi.
Conferinţa preşedinţilor prezintă Parlamentului o serie de propuneri.
Componenţa comisiilor reflectă, în măsura posibilului, componenţa Parlamentului.
În cazul în care un membru trece la un alt grup politic, acesta îşi păstrează pentru restul mandatului de doi ani şi jumătate locurile ocupate în cadrul comisiilor parlamentare.
Cu toate acestea, în cazul în care schimbarea grupului de către un membru perturbă reprezentarea echitabilă a diferitelor tendinţe politice în cadrul unei comisii, Conferinţa preşedinţilor trebuie, în conformitate cu procedura prevăzută la alineatul (1) a doua teză, să prezinte noi propuneri cu privire la componenţa comisiei, sub rezerva garantării drepturilor individuale ale membrului în cauză.
(2)
Se admit amendamente la propunerile Conferinţei preşedinţilor, cu condiţia ca acestea să fie depuse de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi.
Parlamentul se pronunţă prin vot secret cu privire la aceste amendamente.
(3)
Se consideră aleşi deputaţii ale căror nume apar în propunerile Conferinţei preşedinţilor, eventual modificate în conformitate cu alineatul (2).
(4)
În cazul în care un grup politic omite să prezinte, în conformitate cu alineatul (1), candidaţi la o comisie de anchetă în termenul stabilit de Conferinţa Preşedinţilor, aceasta prezintă Parlamentului numai candidaturile care i-au fost notificate în acest termen.
(5)
Înlocuirea membrilor comisiilor ca urmare a existenţei unor locuri vacante poate fi decisă provizoriu de Conferinţa preşedinţilor cu acordul deputaţilor care urmează a fi numiţi şi ţinând seama de dispoziţiile alineatului (1).
(6)
Aceste modificări se supun ratificării Parlamentului în şedinţa următoare.
Articolul
178
Membrii supleanţi
(1)
Grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi pot desemna pentru fiecare comisie un număr de supleanţi permanenţi, egal cu numărul membrilor titulari reprezentanţi ai diferitelor grupuri şi ai membrilor neafiliaţi din cadrul comisiei.
Preşedintele trebuie informat cu privire la aceasta.
Supleanţii permanenţi sunt abilitaţi să participe la reuniunile comisiei, să ia cuvântul în cadrul acestora şi, în cazul absenţei unui membru titular, să participe la vot.
(2)
De asemenea, în cazul absenţei unui membru titular şi în cazul în care nu au fost numiţi supleanţi permanenţi sau în cazul absenţei acestora din urmă, membrul titular al comisiei poate fi înlocuit la reuniuni de un alt membru cu drept de vot din acelaşi grup politic.
Numele supleantului trebuie comunicat preşedintelui comisiei înainte de începerea votului.
Dispoziţiile alineatului (2) se aplică mutatis mutandis în cazul deputaţilor neafiliaţi.
Comunicarea prealabilă prevăzută la alineatul (2) ultima teză trebuie făcută înainte de închiderea dezbaterii sau înainte de începerea votului asupra punctului (punctelor) pentru care titularul este suplinit.
Aceste dispoziţii conţin două elemente clar stabilite în acest text:
-
un grup politic nu poate avea mai mulţi membri supleanţi permanenţi decât membrii titulari ai unei comisii;
-
numai grupurile politice pot numi membri supleanţi permanenţi şi singura condiţie este de a informa Preşedintele cu privire
la aceasta
.
În concluzie:
-
calitatea de supleant permanent depinde doar de apartenenţa la un grup politic determinat;
-
în cazul modificării numărului de membri titulari de care dispune un grup politic în cadrul unei comisii, numărul maxim de membri supleanţi permanenţi pe care acesta îi poate numi suferă aceeaşi modificare;
-
în cazul în care un membru trece la alt grup politic, acesta nu-şi poate păstra mandatul de supleant permanent pe care îl deţinea în cadrul grupului
de origine
;
-
în nici un caz, un membru al unei comisii nu poate fi supleant al unui coleg aparţinând unui alt grup politic.
Articolul
179
Atribuţiile comisiilor
(1)
Comisiile permanente au misiunea de a examina chestiunile în legătură cu care au fost sesizate de Parlament sau, în timpul unei întreruperi a sesiunii, de Preşedinte, în numele Conferinţei preşedinţilor.
Misiunile comisiilor temporare şi ale comisiilor de anchetă sunt stabilite în momentul constituirii acestora; aceste comisii nu pot emite avize adresate altor comisii.
(A se vedea interpretarea de la articolul 175)
(2)
În cazul în care o comisie permanentă declară că nu are competenţă pentru examinarea unei chestiuni sau în cazul conflictului de competenţă între două sau mai multe comisii permanente, Conferinţa preşedinţilor este sesizată cu privire la chestiunea competenţei în termen de patru săptămâni de activitate de la anunţarea în plen a sesizării comisiei.
Conferinţa preşedinţilor de comisii este informată cu privire la aceasta şi poate emite o recomandare la adresa Conferinţei preşedinţilor.
Aceasta hotărăşte în termen de şase săptămâni de activitate de la sesizarea cu privire la chestiunea competenţei.
În caz contrar, chestiunea se înscrie, în vederea luării unei decizii, pe ordinea de zi a perioadei de sesiune următoare.
(3)
În cazul în care mai multe comisii permanente sunt competente într-o chestiune, se desemnează o comisie competentă în fond şi comisii sesizate pentru avizare.
Cu toate acestea, numărul comisiilor sesizate simultan cu privire la o chestiune nu poate fi mai mare de trei, cu excepţia cazului în care, pentru motive justificate, s-a decis o derogare de la această regulă, în condiţiile prevăzute la alineatul (1).
(4)
Două sau mai multe comisii sau subcomisii pot proceda la examinarea în comun a chestiunilor care intră în competenţa acestora, însă fără a putea lua nicio decizie.
(5)
Orice comisie poate însărcina, cu acordul Biroului, unul sau mai mulţi membri să efectueze o misiune de studiu sau de informare.
Articolul
180
Comisia competentă cu verificarea prerogativelor
Una dintre comisiile constituite în condiţiile prevăzute de prezentul regulament este competentă să verifice prerogativele şi să pregătească deciziile privind contestarea alegerilor.
Articolul
181
Subcomisiile
(1)
Sub rezerva acordului prealabil al Conferinţei preşedinţilor, orice comisie permanentă sau temporară poate desemna, în cadrul său, în interesul lucrărilor sale, una sau mai multe subcomisii a căror componenţă o determină în sensul articolului 177 şi căreia îi stabileşte competenţa.
Subcomisiile raportează comisiei care le-a creat.
(2)
Procedura adoptată pentru comisii se aplică şi în cazul subcomisiilor.
(3)
Supleanţii sunt admişi să facă parte din subcomisii în aceleaşi condiţii cu cele stabilite în cazul comisiilor.
(4)
Aplicarea acestor dispoziţii trebuie să garanteze dependenţa unei subcomisii de comisia în cadrul căreia a fost constituită.
În acest scop, toţi membrii titulari ai unei subcomisii sunt aleşi dintre membrii comisiei principale.
Articolul
182
Birourile comisiilor
(1)
La prima reuniune a comisiei după alegerea membrilor comisiilor în conformitate cu articolul 177, comisia alege un preşedinte şi, în tururi de scrutin diferite, unul, doi sau trei vicepreşedinţi care formează biroul comisiei.
Fără a aduce atingere dispoziţiilor primului paragraf, în perioada ianuarie 2007-iulie 2009, fiecare birou al comisiilor este alcătuit din patru vicepreşedinţi.
(2)
În cazul în care numărul de candidaţi corespunde numărului de locuri care urmează a fi completate, alegerile se pot desfăşura prin aclamare.
În caz contrar sau la cererea unei şesimi dintre membrii comisiei, alegerile se desfăşoară prin vot secret.
În cazul unei singure candidaturi, candidatul este ales cu majoritatea absolută a voturilor exprimate, însumând atât voturile pentru cât şi cele împotrivă.
În cazul mai multor candidaturi la primul tur de scrutin, este ales candidatul care obţine majoritatea absolută a voturilor exprimate, astfel cum este definit la paragraful precedent.
În al doilea tur, este ales candidatul care obţine cel mai mare număr de voturi.
În caz de egalitate a numărului de voturi, este ales candidatul cel mai vârstnic.
În cazul în care este necesar un al doilea tur de scrutin, se pot prezenta noi candidaturi.
CAPITOLUL
2
COMISII – FUNCŢIONARE
Articolul
183
Reuniunile comisiilor
(1)
Comisiile se reunesc la convocarea preşedinţilor acestora sau la iniţiativa Preşedintelui Parlamentului.
(2)
Comisia şi Consiliul pot participa la reuniunile comisiilor la invitaţia preşedintelui comisiei, făcută în numele acesteia.
Printr-o decizie specială a comisiei, orice altă persoană poate fi invitată să asiste la o reuniune şi să ia cuvântul.
Prin analogie, decizia privind prezenţa asistenţilor personali ai membrilor la reuniunile comisiilor este lăsată la aprecierea fiecărei comisii.
O comisie sesizată în fond poate organiza, sub rezerva aprobării Biroului, o audiere a experţilor în cazul în care consideră că această audiere este indispensabilă pentru buna desfăşurare a lucrărilor sale privind o chestiune determinată.
Dacă doresc, comisiile sesizate pentru avizare pot participa la audiere.
(3)
Fără a aduce atingere aplicării articolului 46 alineatul (6), cu excepţia unei decizii contrare a comisiei, deputaţii pot asista la reuniunile comisiilor din care nu fac parte, fără a putea participa la deliberări.
Cu toate acestea, deputaţii respectivi pot fi autorizaţi de către comisie să participe la lucrări cu funcţie consultativă.
Articolul
184
Procesele-verbale ale reuniunilor comisiilor
Procesul-verbal al fiecărei reuniuni a comisiei se distribuie tuturor membrilor comisiei şi se supune aprobării acesteia la următoarea reuniune.
Articolul
185
Votul în comisie
(1)
Orice deputat poate depune amendamente în vederea examinării în comisie.
(2)
O comisie poate vota în mod valabil în cazul în care un sfert dintre membrii care o compun sunt efectiv prezenţi.
Cu toate acestea, în cazul în care o şesime dintre membrii care o compun solicită acest lucru înainte de începerea votării, votul este valabil numai cu participarea majorităţii membrilor comisiei.
(3)
Votul în comisie se face prin ridicarea mâinii, cu excepţia cazului în care un sfert dintre membrii comisiei solicită votul prin apel nominal.
În acest caz se procedează la vot în conformitate cu articolul 160 alineatul (2).
(4)
Preşedintele comisiei participă la dezbateri şi la vot, fără a avea, însă, un vot decisiv.
(5)
Având în vedere amendamentele depuse, comisia poate, în loc să procedeze la vot, să solicite raportorului să prezinte un nou proiect care să ia în considerare cel mai mare număr posibil de amendamente.
În acest caz, se stabileşte un nou termen pentru depunerea amendamentelor la respectivul proiect.
Articolul
186
Dispoziţii privind şedinţa plenară aplicabile în comisie
Articolele 11, 12, 13, 16, 17, 140, 141, 143 alineatul (1), articolele 146, 148, 150-153, 155, 157 alineatul (1), articolele 158, 159, 161, 162, 164-167, 170 şi 171 se aplică mutatis mutandis reuniunilor comisiilor.
Articolul
187
Timpul afectat întrebărilor în comisie
În cazul în care comisia decide astfel, un interval de timp afectat întrebărilor poate fi instituit în cadrul acesteia.
Fiecare comisie îşi fixează procedura de urmat pentru desfăşurarea respectivului interval de timp afectat întrebărilor.
CAPITOLUL
3
DELEGAŢII INTERPARLAMENTARE
Articolul
188
Constituirea şi rolul delegaţiilor interparlamentare
(1)
La propunerea Conferinţei preşedinţilor, Parlamentul constituie delegaţii interparlamentare permanente şi stabileşte natura acestora şi numărul de membri în funcţie de atribuţiile fiecăreia.
Alegerea membrilor delegaţiilor are loc în cursul celei dintâi sau celei de-a doua perioade de sesiune a Parlamentului nou ales pentru întreaga durată a legislaturii.
(2)
Alegerea membrilor delegaţiilor are loc după prezentarea candidaţilor în faţa Conferinţei preşedinţilor de către grupurile politice şi deputaţii neafiliaţi.
Conferinţa Preşedinţilor prezintă Parlamentului propuneri care ţin seama, în măsura posibilului, de o reprezentare echitabilă a statelor membre şi a tendinţelor politice.
Se aplică articolul 177 alineatele (2), (3), (5) şi (6).
(3)
Birourile delegaţiilor se constituie în aplicarea procedurii stabilite pentru comisiile permanente, în conformitate cu articolul 182.
(4)
Competenţele generale ale diferitelor delegaţii sunt definite de către Parlament.
Acesta poate, în orice moment, să le extindă sau să le restrângă.
(5)
Dispoziţiile de executare privind activitatea delegaţiilor se stabilesc de către Conferinţa preşedinţilor, la propunerea Conferinţei preşedinţilor de delegaţie.
(6)
Preşedintele delegaţiei prezintă un raport de activitate comisiei competente pentru afaceri externe şi securitate.
Articolul
189
Cooperarea cu Adunarea parlamentară a Consiliului Europei
(1)
Organele Parlamentului, în special comisiile, cooperează cu organele corespondente din Adunarea parlamentară a Consiliului Europei în domeniile de interes comun, în special în vederea îmbunătăţirii eficacităţii lucrărilor şi pentru a evita suprapunerile.
(2)
Conferinţa preşedinţilor, de comun acord cu autorităţile competente ale Adunării parlamentare a Consiliului Europei, defineşte modalităţile de punere în aplicare a acestor dispoziţii.
Articolul
190
Comisiile parlamentare mixte
(1)
Parlamentul European poate constitui comisii parlamentare mixte împreună cu parlamentele statelor asociate la Comunitate sau ale statelor cu care au fost angajate negocieri în vederea aderării.
Aceste comisii pot formula recomandări adresate parlamentelor participante.
În ceea ce priveşte Parlamentul European, recomandările adresate acestuia se trimit comisiei competente, care prezintă propuneri în legătură cu modul în care li se va da curs acestora.
(2)
Competenţele generale ale diferitelor comisii parlamentare mixte sunt definite de Parlamentul European şi prin acordurile încheiate cu ţările terţe.
(3)
Comisiile parlamentare mixte sunt reglementate de normele de procedură prevăzute de acordul în cauză.
Acestea se bazează pe paritatea dintre delegaţia Parlamentului European şi cea a parlamentului partener.
(4)
Comisiile parlamentare mixte adoptă regulamentul propriu pe care îl supun aprobării Biroului Parlamentului European şi al parlamentului partener.
(5)
Alegerea membrilor delegaţiilor Parlamentului European în comisii parlamentare mixte, precum şi constituirea birourilor acestor delegaţii se desfăşoară în conformitate cu procedura stabilită pentru delegaţiile interparlamentare.
TITLUL
VIII
PETIŢII
Articolul
191
Dreptul de petiţionare
(1)
Orice cetăţean al Uniunii Europene, precum şi orice persoană fizică sau juridică având reşedinţa sau sediul social într-un stat membru are dreptul de a înainta cu titlu individual sau în asociere cu alţi cetăţeni sau persoane, o petiţie Parlamentului European, privind un subiect care face parte din domeniile de activitate ale Uniunii Europene şi care îl sau o priveşte în mod direct.
(2)
Petiţiile adresate Parlamentului trebuie să menţioneze numele, cetăţenia şi domiciliul fiecăruia dintre petiţionari.
(3)
Petiţiile trebuie redactate într-una dintre limbile oficiale ale Uniunii Europene.
Petiţiile redactate într-o altă limbă sunt examinate numai dacă petiţionarul a anexat o traducere sau un rezumat într-o limbă oficială a Uniunii Europene, acestea servind Parlamentului ca bază de lucru.
În corespondenţa sa cu petiţionarul, Parlamentul utilizează limba oficială în care sunt redactate traducerea sau rezumatul.
(4)
Petiţiile se înscriu într-un registru general în ordinea primirii, dacă îndeplinesc condiţiile prevăzute la alineatul (2); în caz contrar, petiţiile se arhivează.
Petiţionarului i se aduce la cunoştinţă motivul arhivării.
(5)
Preşedintele trimite petiţiile înscrise în registrul general comisiei competente care examinează dacă acestea intră în domeniile de activitate ale Uniunii Europene.
(6)
Petiţiile declarate inadmisibile de către comisie se arhivează.
Decizia motivată se notifică petiţionarului.
(7)
În cazul prevăzut la alineatul precedent, comisia poate sugera petiţionarului să se adreseze autorităţii competente a statului membru interesat sau autorităţii competente a Uniunii Europene.
(8)
Petiţia se înscrie într-un registru public, cu excepţia cazului în care petiţionarul doreşte examinarea confidenţială a petiţiei sale.
(9)
În cazul în care comisia consideră necesar, aceasta poate prezenta chestiunea Ombudsmanului.
(10)
Petiţiile adresate Parlamentului de către persoane fizice sau juridice care nu sunt cetăţeni ai Uniunii Europene, nu au reşedinţa şi nici sediul social într-un stat membru se înregistrează şi se arhivează separat.
Preşedintele adresează lunar comisiei competente pentru examinarea petiţiilor o situaţie cu înregistrările petiţiilor primite în cursul lunii precedente şi menţionează obiectul acestora, iar comisia competentă poate solicita comunicarea petiţiilor pe care consideră oportun să le examineze.
Articolul
192
Examinarea petiţiilor
(1)
Comisia competentă poate decide elaborarea unor rapoarte sau se poate pronunţa în orice alt mod cu privire la petiţiile pe care le-a declarat admisibile.
Comisia poate solicita avizul unei alte comisii, în conformitate cu articolul 46, în special în cazul petiţiilor care vizează modificarea dispoziţiilor legislative în vigoare.
(2)
Se stabileşte un registru electronic în care cetăţenii se pot asocia cu petiţionarul, punându-şi semnătura electronică la sfârşitul petiţiei declarate admisibilă şi înscrise în registru.
(3)
În cadrul examinării petiţiilor sau al constatării faptelor, comisia poate să audieze petiţionarii, să organizeze audieri generale sau să trimită membri la faţa locului pentru constatarea faptelor.
(4)
În vederea pregătirii avizului, comisia poate solicita Comisiei să-i prezinte documente, să-i comunice informaţii sau să-i permită accesul la serviciile sale.
(5)
Dacă este necesar, comisia supune votului Parlamentului propunerile de rezoluţie privind petiţiile pe care le-a examinat.
De asemenea, comisia poate solicita ca avizul său să fie transmis de către Preşedintele Parlamentului, Comisiei sau Consiliului.
(6)
Comisia informează semestrial Parlamentul cu privire la deliberările sale.
Comisia informează în special Parlamentul cu privire la măsurile luate de către Consiliu sau de către Comisie în cazul petiţiilor transmise de Parlament.
(7)
Petiţionarii sunt informaţi de către Preşedintele Parlamentului cu privire la deciziile luate şi la motivele acestora.
Articolul
193
Accesul publicului la petiţii
(1)
Petiţiile înscrise în registrul general prevăzut la articolul 191 alineatul (4), precum şi deciziile cele mai importante privind procedura de examinare a acestora se anunţă în plen.
Aceste comunicări sunt menţionate în procesul-verbal al şedinţei.
(2)
Titlul şi textul rezumat al petiţiilor înscrise în registrul general, precum şi avizele care însoţesc examinarea petiţiei şi deciziile esenţiale se depun într-o bază de date accesibilă publicului, cu condiţia ca petiţionarul să îşi fi exprimat acordul cu privire la aceasta.
Petiţiile care necesită un tratament confidenţial se depun la arhivele Parlamentului, unde pot fi consultate de orice deputat.
TITLUL
IX
OMBUDSMANUL
Articolul
194
Numirea Ombudsmanului
(1)
La începutul fiecărei legislaturi, imediat după alegerea sa sau în cazurile prevăzute la alineatul (8), Preşedintele lansează un apel de prezentare de candidaturi în vederea numirii Ombudsmanului şi stabileşte termenul de prezentare a acestora.
Apelul se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(2)
Candidaturile trebuie să fie susţinute de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi, resortisanţi ai cel puţin două state membre.
Fiecare deputat poate susţine o singură candidatură.
Candidaturile trebuie să cuprindă toate documentele justificative care permit stabilirea cu certitudine a capacităţii candidatului de a îndeplini condiţiile necesare statutului de Ombudsman.
(3)
Candidaturile se transmit comisiei competente care poate cere audierea celor interesaţi.
La aceste audieri poate participa orice deputat.
(4)
Lista alfabetică a candidaturilor admisibile se supune ulterior votului Parlamentului.
(5)
Votul este secret, iar decizia se adoptă cu majoritatea voturilor exprimate.
În cazul în care niciunul dintre candidaţi nu este ales la sfârşitul primelor două tururi, numai cei doi candidaţi care au obţinut cel mai mare număr de voturi în cel de-al doilea tur se pot menţine.
În toate cazurile de egalitate de voturi, candidatul cel mai vârstnic câştigă.
(6)
Înainte de deschiderea votului, Preşedintele se asigură că cel puţin o jumătate dintre membrii care compun Parlamentul sunt prezenţi.
(7)
Candidatul numit este invitat imediat să depună jurământul în faţa Curţii de Justiţie.
(8)
Cu excepţia cazurilor de deces sau destituire, Ombudsmanul rămâne în funcţie până la preluarea acesteia de către succesorul său.
Articolul
195
Activitatea Ombudsmanului
(1)
Decizia privind statutul şi condiţiile generale de exercitare a funcţiilor Ombudsmanului, precum şi dispoziţiile de executare aferente, astfel cum au fost adoptate de Ombudsman, sunt anexate la regulament în scop informativ
A se vedea anexa X.
.
(2)
Ombudsmanul informează Parlamentul cu privire la cazurile de administrare defectuoasă pe care le descoperă, în conformitate cu articolul 3 alineatele (6) şi (7) din decizia menţionată anterior, iar comisia competentă poate întocmi un raport în legătură cu acestea.
La sfârşitul fiecărei sesiuni anuale, Ombudsmanul prezintă Parlamentului un raport cu privire la rezultatele anchetelor întreprinse, în conformitate cu articolul 3 alineatul (8) din decizia menţionată anterior.
Comisia competentă întocmeşte un raport care se prezintă Parlamentului în scopul dezbaterii.
(3)
Ombudsmanul poate, de asemenea, să furnizeze informaţii comisiei competente, la cererea acesteia, sau să fie audiat de către aceasta, din proprie iniţiativă.
Articolul
196
Destituirea Ombudsmanului
(1)
O zecime dintre deputaţii Parlamentului pot solicita destituirea Ombudsmanului pe motiv că nu mai îndeplineşte condiţiile necesare exercitării funcţiilor sale sau pentru că a comis o abatere gravă.
(2)
Cererea se trimite Ombudsmanului şi comisiei competente care, în cazul în care majoritatea membrilor săi consideră că motivele invocate sunt întemeiate, prezintă un raport Parlamentului.
La cererea sa, Ombudsmanul este audiat înainte de supunerea la vot a raportului.
Parlamentul, după dezbatere, hotărăşte prin vot secret.
(3)
Înainte de începerea votului, Preşedintele se asigură de prezenţa a cel puţin jumătate dintre membrii care compun Parlamentul.
(4)
În cazul unui vot favorabil destituirii Ombudsmanului şi în cazul în care acesta nu i-a dat curs, Preşedintele sesizează Curtea de Justiţie cel mai târziu în perioada de sesiune următoare votului, solicitându-i să se pronunţe în cel mai scurt timp asupra cererii vizând declararea destituirii Ombudsmanului.
Demisia voluntară a Ombudsmanului întrerupe această procedură.
TITLUL
X
SECRETARIATUL GENERAL AL PARLAMENTULUI
Articolul
197
Secretariatul General
(1)
Parlamentul este asistat de un Secretar General numit de Birou.
Secretarul General îşi ia angajamentul solemn, în faţa Biroului, de a-şi exercita funcţiile în deplină imparţialitate şi cu corectitudine.
(2)
Secretarul General al Parlamentului conduce un secretariat ale cărui componenţă şi organizare sunt stabilite de Birou.
(3)
Biroul stabileşte organigrama Secretariatului General şi reglementările privind situaţia administrativ-financiară a funcţionarilor şi a altor agenţi.
De asemenea, Biroul stabileşte categoriile de funcţionari şi agenţi în cazul cărora se aplică, total sau parţial, articolele 12-14 din Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Comunităţilor Europene.
Preşedintele Parlamentului transmite instituţiilor competente ale Uniunii Europene comunicările necesare.
TITLUL
XI
COMPETENŢELE PRIVIND PARTIDELE POLITICE LA NIVEL EUROPEAN
Articolul
198
Competenţele Preşedintelui
Preşedintele reprezintă Parlamentul în relaţiile acestuia cu partidele politice la nivel european, în conformitate cu articolul 19 alineatul (4).
Articolul
199
Competenţele Biroului
(1)
Biroul hotărăşte cu privire la cererea de finanţare introdusă de un partid politic la nivel european, precum şi cu privire la repartizarea creditelor între partidele politice beneficiare.
Biroul stabileşte lista de beneficiari şi sumele alocate.
(2)
Biroul hotărăşte cu privire la eventuala suspendare sau reducere a unei finanţări şi eventuala recuperare a sumelor acordate necorespunzător.
(3)
La sfârşitul exerciţiului bugetar, Biroul aprobă raportul de activitate final şi situaţia financiară finală a partidului politic beneficiar.
(4)
În condiţiile prevăzute de Regulamentul (CE) nr.
2004/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului, Biroul poate acorda asistenţă tehnică partidelor politice la nivel european în conformitate cu propunerile acestora.
Biroul poate delega Secretarului General anumite tipuri de decizii privind acordarea asistenţei tehnice.
(5)
În toate cazurile prevăzute la alineatele precedente, Biroul acţionează pe baza unei propuneri a Secretarului General.
Cu excepţia cazurilor prevăzute la alineatele (1) şi (4), Biroul, înainte de a lua o decizie, audiază reprezentanţii partidului politic în cauză.
Biroul poate, în orice moment, solicita avizul Conferinţei preşedinţilor.
(6)
În cazul în care Parlamentul constată, în urma unei verificări, că un partid politic la nivel european nu mai respectă principiile libertăţii, democraţiei, respectării drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, precum şi a statului de drept, Biroul hotărăşte excluderea partidului politic respectiv de la finanţare.
Articolul
200
Competenţele comisiei competente şi ale Parlamentului în şedinţa plenară
(1)
La cererea unui sfert dintre membrii Parlamentului, reprezentând cel puţin trei grupuri politice, Preşedintele, după un schimb de opinii în cadrul Conferinţei preşedinţilor, solicită comisiei competente să verifice dacă un partid politic la nivel european continuă să respecte, în special în programul şi acţiunile sale, principiile care stau la baza Uniunii Europene, şi anume principiile libertăţii, democraţiei, respectării drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, precum şi al statului de drept.
(2)
Comisia competentă, înainte de a prezenta o propunere de decizie Parlamentului, audiază reprezentanţii partidului politic în cauză, solicită şi examinează avizul comitetului compus din personalităţi independente, prevăzut de Regulamentul (CE) nr.
2004/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului.
(3)
Parlamentul hotărăşte cu majoritatea voturilor exprimate asupra propunerii de decizie prin care se constată că partidul politic în cauză respectă sau nu principiile enunţate la alineatul (1).
Nu se pot depune amendamente.
În ambele cazuri, dacă propunerea de decizie nu obţine majoritatea, decizia contrară se consideră adoptată.
(4)
Decizia Parlamentului produce efecte din ziua depunerii cererii prevăzute la alineatul (1).
(5)
Preşedintele reprezintă Parlamentul în cadrul comitetului format din personalităţi independente.
(6)
Comisia competentă elaborează raportul prevăzut de Regulamentul (CE) nr.
2004/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului privind aplicarea acestui regulament şi activităţile finanţate, pe care îl prezintă în plen.
TITLUL
XII
APLICAREA ŞI MODIFICAREA REGULAMENTULUI DE PROCEDURĂ
Articolul
201
Aplicarea Regulamentului de procedură
(1)
În cazul unor îndoieli cu privire la aplicarea sau interpretarea prezentului regulament, Preşedintele poate trimite chestiunea spre examinare comisiei competente.
Preşedinţii de comisie pot să procedeze în acelaşi mod atunci când astfel de îndoieli apar în timpul lucrărilor comisiei şi sunt legate de acestea.
(2)
Comisia competentă hotărăşte cu privire la necesitatea de a propune o modificare a regulamentului.
În acest caz, comisia respectă procedura prevăzută la articolul 202.
(3)
În cazul în care comisia competentă hotărăşte că este suficientă o interpretare a regulamentului în vigoare, aceasta transmite interpretarea Preşedintelui, care informează Parlamentul în cursul perioadei de sesiune următoare.
(4)
În cazul în care un grup politic sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi se opun interpretării comisiei competente, chestiunea este înaintată Parlamentului care se pronunţă cu majoritatea voturilor exprimate în prezenţa a cel puţin o treime dintre membrii săi.
În caz de respingere, chestiunea este trimisă din nou comisiei.
(5)
Interpretările care nu au făcut obiectul unei opoziţii, precum şi cele adoptate de Parlament, se notează cu caractere cursive, sub formă de observaţii la articolul sau articolele corespunzătoare din regulament.
(6)
Aceste interpretări constituie precedente pentru aplicarea şi interpretarea viitoare a articolelor în cauză.
(7)
Regulamentul şi interpretările se revizuiesc periodic de către comisia competentă.
(8)
În cazul în care dispoziţiile regulamentului conferă anumite drepturi unui număr determinat de deputaţi, acesta se va înlocui, din oficiu, cu numărul întreg cel mai apropiat, reprezentând acelaşi procentaj de membri ai Parlamentului, în cazul creşterii numărului total al acestora din urmă, în special ca urmare a procesului de extindere a Uniunii Europene.
Articolul
202
Modificarea Regulamentului de procedură
(1)
Orice deputat poate propune modificări la prezentul regulament şi la anexele acestuia, însoţite, dacă este necesar, de justificări succinte.
Aceste propuneri de modificare se traduc, se tipăresc, se distribuie şi se trimit comisiei competente, care le examinează şi hotărăşte cu privire la prezentarea sau neprezentarea acestora în faţa Parlamentului.
Pentru aplicarea articolelor 150, 151 şi 155 la examinarea propunerilor în plen, trimiterile făcute în cuprinsul acestor articole la „textul iniţial” sau la „propunerea Comisiei” se consideră a fi trimiteri la dispoziţia în vigoare.
(2)
Amendamentele la prezentul regulament se adoptă numai în cazul în care acestea obţin voturile majorităţii membrilor care compun Parlamentul.
(3)
Modificările la prezentul regulament şi la anexele acestuia intră în vigoare în prima zi din perioada de sesiune care urmează adoptării acestora, cu excepţia unor dispoziţii contrare prevăzute în momentul votului.
TITLUL
XIII
DISPOZIŢII DIVERSE
Articolul
203
Chestiuni pendinte
La sfârşitul perioadei de sesiune care precedă alegerile, toate chestiunile pendinte în faţa Parlamentului sunt considerate a fi devenit caduce, sub rezerva dispoziţiilor celui de-al doilea paragraf al prezentului articol.
La începutul fiecărei legislaturi, Conferinţa preşedinţilor hotărăşte cu privire la cererile motivate ale comisiilor parlamentare şi ale altor instituţii cu privire la reluarea sau continuarea examinării acestor chestiuni.
Aceste dispoziţii nu se aplică în cazul petiţiilor şi textelor care nu necesită luarea unei decizii.
Articolul
204
Structura anexelor
Anexele la prezentul regulament sunt dispuse în funcţie de următoarele trei rubrici:
(a)
dispoziţii de aplicare a procedurilor regulamentare adoptate cu majoritatea voturilor exprimate (anexa VI);
(b)
dispoziţii adoptate în aplicarea normelor specifice prevăzute de regulament şi în conformitate cu procedurile şi regulile privind majoritatea prevăzute de acestea (anexele I, II, III, IV, V, VII părţile A şi C, IX şi XV);
(c)
acorduri interinstituţionale sau alte dispoziţii adoptate în conformitate cu tratatele şi aplicabile în cadrul Parlamentului sau care prezintă interes pentru funcţionarea acestuia.
Înscrierea în anexă a acestor dispoziţii se hotărăşte de către Parlament cu majoritatea voturilor exprimate, la propunerea comisiei competente (anexele VII partea B, VIII, X, XI, XII, XIII, XIV şi XVI).
Articolul
204 a
Rectificări
(1)
Atunci când este identificată o eroare într-un text adoptat de Parlament, Preşedintele, după caz, transmite comisiei competente un proiect de rectificare.
(2)
Atunci când este identificată o eroare într-un text adoptat de Parlament şi asupra căruia s-a ajuns la un acord cu alte instituţii, Preşedintele caută să obţină acordul acestor instituţii cu privire la corectările necesare înainte de a proceda în conformitate cu alineatul (1).
(3)
Comisia competentă examinează proiectul de rectificare şi îl prezintă Parlamentului în cazul în care consideră că a intervenit o eroare, care poate fi corectată în modul propus.
(4)
Rectificarea se anunţă în următoarea perioadă de sesiune.
Rectificarea se consideră adoptată, cu excepţia cazului în care, în termen de patruzeci şi opt de ore de la anunţarea acesteia, un grup politic sau cel puţin patruzeci de deputaţi au prezentat o cerere de supunere la vot.
În cazul în care rectificarea nu este adoptată, aceasta se retrimite comisiei competente, care poate să propună o rectificare modificată sau să închidă procedura.
(5)
Rectificările adoptate se publică în acelaşi mod ca şi textul la care acestea se referă.
Articolul 66 alineatul (3), articolul 67 şi articolul 68 se aplică mutatis mutandis.
ANEXA
I
Dispoziţii de aplicare a articolului 9 alineatul (1) – transparenţa şi interesele financiare ale deputaţilor
Articolul
1
(1)
În momentul luării cuvântului în faţa Parlamentului sau a unuia dintre organismele acestuia sau dacă este propus raportor, orice deputat care are un interes financiar direct în cazul aflat în discuţie trebuie să semnaleze oral acest lucru.
(2)
Înainte de a putea fi desemnat în mod valabil drept titular al unui mandat al Parlamentului sau al unuia dintre organismele acestuia, în conformitate cu articolele 12, 182 sau 188 alineatul (2) din regulament, sau înainte de a lua parte la o delegaţie oficială în conformitate cu articolele 64 sau 188 alineatul (2) din regulament, orice deputat trebuie să completeze în mod corespunzător declaraţia prevăzută la alineatul (2).
Articolul
2
Chestorii ţin un registru în care orice deputat declară personal şi cu exactitate:
(a)
activităţile profesionale şi orice altă funcţie sau activitate remunerată;
(b)
susţinerea financiară, în personal sau materiale, care se adaugă mijloacelor furnizate de Parlament şi care sunt alocate deputatului în cadrul activităţilor sale politice de către terţi, cu menţionarea identităţii acestora.
În timpul exercitării mandatului, deputaţilor le este interzis să primească orice altă donaţie sau liberalitate.
Declaraţiile în registru se fac pe propria răspundere a deputatului şi trebuie actualizate anual.
Biroul poate formula periodic o listă cu elementele care, în viziunea sa, trebuie declarate în registru.
În cazul în care un deputat, după ce i s-a solicitat în mod corespunzător, nu respectă obligaţia de declarare în sensul literelor (a) şi (b), Preşedintele îl invită din nou să furnizeze declaraţia respectivă în termen de două luni.
În cazul în care termenul este depăşit fără ca deputatul să fi furnizat declaraţia respectivă, numele i se publică, împreună cu menţionarea încălcării, în procesul-verbal al primei zile din fiecare perioadă de sesiune de la depăşirea termenului.
În cazul în care deputatul refuză, chiar şi după publicarea încălcării, să furnizeze declaraţia, Preşedintele aplică dispoziţiile articolului 147 din regulament în scopul suspendării deputatului în cauză.
Preşedinţii grupurilor de deputaţi, fie că este vorba despre intergrupuri sau despre alte grupuri neoficiale de deputaţi, sunt obligaţi să declare orice sprijin, în bani sau în natură (de exemplu, asistenţă în materie de secretariat) care, în cazul în care ar fi fost oferit deputaţilor în mod individual, ar fi trebuit declarat în temeiul prezentului articol.
Chestorii au obligaţia păstrării registrului şi a elaborării modalităţilor privind declararea oricărui sprijin extern de către grupurile respective.
Articolul
3
Registrul este public.
Registrul poate fi consultat electronic de către public.
Articolul
4
În aşteptarea unui statut al deputatului în Parlamentul European care să înlocuiască diversitatea normelor naţionale, deputaţii respectă, în ceea ce priveşte declaraţia de avere, obligaţiile care le sunt impuse de legislaţia statului membru în care au fost aleşi.
ANEXA
II
Desfăşurarea timpului afectat întrebărilor, prevăzut la articolul 109
A.
Orientări
1.
Întrebările se admit, cu condiţia:
–
să fie concise şi redactate astfel încât să permită un răspuns scurt,
–
să intre în competenţa şi să ţină de responsabilitatea Comisiei şi a Consiliului şi să fie de interes general,
–
să nu necesite în prealabil niciun studiu sau cercetare aprofundată din partea instituţiei interesate,
–
să fie formulate precis şi să se refere la un punct concret,
–
să nu conţină nicio afirmaţie sau apreciere,
–
să nu se refere la o chestiune strict personală,
–
să nu aibă drept scop obţinerea de documente sau informaţii statistice,
–
să fie prezentate sub formă interogativă.
2.
Nu poate fi acceptată o întrebare privind un subiect care figurează deja pe ordinea de zi şi pentru a cărui dezbatere este prevăzută participarea instituţiei interesate.
3.
Nu se admite o întrebare în cazul în care o întrebare identică sau echivalentă a fost deja prezentată şi a primit un răspuns în cursul ultimelor trei luni, cu excepţia cazului în care intervin elemente noi sau autorul acesteia vizează obţinerea de informaţii suplimentare.
În primul caz, se trimite autorului o copie a întrebării şi a răspunsului.
Întrebări suplimentare
4.
După primirea răspunsului, orice deputat poate adresa o întrebare suplimentară la o altă întrebare.
Acesta poate adresa cel mult două întrebări suplimentare.
5.
Întrebările suplimentare fac obiectul condiţiilor de admisibilitate menţionate de prezentele orientări.
6.
Preşedintele hotărăşte admisibilitatea întrebărilor suplimentare şi limitează numărul acestora astfel încât fiecare deputat să poată primi răspuns la întrebarea adresată.
Preşedintele nu este obligat să declare admisibilă o întrebare suplimentară, chiar dacă aceasta îndeplineşte condiţiile de admisibilitate menţionate anterior
(a)
în cazul în care aceasta este de natură să perturbe derularea normală a timpului afectat întrebărilor sau
(b)
în cazul în care întrebarea principală la care face trimitere a fost suficient explicitată de alte întrebări suplimentare sau
(c)
în cazul în care nu are o legătură directă cu întrebarea principală.
Răspunsuri la întrebări
7.
Instituţia interesată se asigură că răspunsurile sale sunt concise şi pertinente.
8.
În cazul în care conţinutul întrebărilor permite acest lucru, Preşedintele poate hotărî, după consultarea autorilor întrebărilor, ca instituţia interesată să dea un răspuns simultan.
9.
Se poate răspunde la întrebări numai în prezenţa autorului acestora, cu excepţia cazului în care, înainte de începerea timpului afectat întrebărilor, acesta a adus la cunoştinţa Preşedintelui, în scris, numele supleantului său.
10.
În cazul absenţei autorului întrebării şi a supleantului acestuia, întrebarea devine caducă.
11.
În cazul în care un deputat a adresat o întrebare, dar nici el, nici supleantul său nu sunt prezenţi în timpul afectat întrebărilor, Preşedintele îi reaminteşte printr-o scrisoare că este obligat să fie prezent sau suplinit.
În cazul în care Preşedintele trebuie să trimită de trei ori această scrisoare în interval de douăsprezece luni, deputatul în cauză pierde, pentru o perioadă de şase luni, dreptul de a adresa întrebări în timpul afectat întrebărilor.
12.
Întrebările care nu au primit niciun răspuns din lipsă de timp primesc răspuns în conformitate cu articolul 110 alineatul (4) primul paragraf, cu excepţia cazului în care autorul solicită aplicarea articolului 110 alineatul (3).
13.
Procedura privind răspunsurile scrise este reglementată de dispoziţiile articolului 110 alineatele (3) şi (5).
Termene
14.
Întrebările trebuie adresate cu cel puţin o săptămână înaintea începerii timpului afectat întrebărilor.
Întrebările care nu au fost adresate în acest termen pot fi dezbătute în intervalul de timp afectat întrebărilor, cu condiţia ca instituţia interesată să fie de acord.
Întrebările declarate admisibile se distribuie deputaţilor şi se transmit instituţiilor interesate.
Modalităţi
15.
Timpul afectat întrebărilor adresate Comisiei, cu acordul acesteia, poate fi divizat în intervale de timp distincte afectate întrebărilor adresate diferiţilor membri ai Comisiei.
Timpul afectat întrebărilor adresate Consiliului, cu acordul acestuia, poate fi divizat în intervale de timp afectate întrebărilor adresate Preşedinţiei, Înaltului Reprezentant pentru politică externă şi de securitate comună sau Preşedintelui Eurogrupului.
De asemenea, acest timp poate fi divizat în funcţie de teme.
B.
Recomandări
(extras din Rezoluţia Parlamentului din 13 noiembrie 1986)
Parlamentul European,
1.
doreşte o aplicare mai strictă a orientărilor privind desfăşurarea timpului afectat întrebărilor prevăzut la articolul 43
Noul articol 109.
din regulament, în special a punctului 1 din aceste orientări, privind admisibilitatea;
2.
recomandă să se recurgă mai frecvent la posibilitatea conferită de articolul 43 alineatul (3)
Noul articol 109 alineatul (3).
din regulament Preşedintelui Parlamentului European de a grupa tematic întrebările pentru timpul afectat întrebărilor; consideră că numai întrebările prevăzute în prima jumătate a listei de întrebări adresate pentru o anumită perioadă de sesiune ar trebui să facă obiectul unei grupări de acest tip;
3.
recomandă, în ceea ce priveşte întrebările suplimentare, ca Preşedintele să autorizeze, ca regulă generală, o întrebare suplimentară din partea autorului întrebării principale şi una sau cel mult două întrebări suplimentare din partea membrilor aparţinând, de preferinţă, unui grup politic şi/sau unui stat membru diferit de cel al autorului întrebării principale; reaminteşte că întrebările suplimentare trebuie să fie concise şi prezentate sub formă interogativă şi sugerează ca acestea să nu depăşească 30 de secunde;
4.
invită Comisia şi Consiliul să facă tot posibilul, în conformitate cu punctul (7) din orientări, pentru ca răspunsurile să fie concise şi pertinente.
ANEXA
III
Orientări şi criterii generale pentru alegerea subiectelor care urmează a fi înscrise pe ordinea de zi a dezbaterilor privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept, prevăzute la articolul 115
Principii fundamentale
(1)
Se consideră prioritară orice propunere de rezoluţie prin care i se permite Parlamentului să se pronunţe prin vot, la adresa Consiliului, a Comisiei, a statelor membre, a altor state sau organizaţii internaţionale, asupra unui eveniment prevăzut, înainte ca acesta să se producă, în cazul în care singura perioadă de sesiune a Parlamentului European în cursul căreia poate avea loc votul în timp util este perioada de sesiune în curs.
(2)
Propunerile de rezoluţie nu pot depăşi 500 de cuvinte.
(3)
Subiectele privind competenţele Uniunii Europene prevăzute de tratat trebuie considerate prioritare, cu condiţia să aibă o importanţă majoră.
(4)
Numărul de subiecte alese, care ar trebui să se limiteze la trei, inclusiv subpunctele, trebuie să permită o dezbatere adaptată la importanţa subiectelor selectate în prealabil.
Modalităţi de aplicare
(5)
Criteriile de prioritate urmate pentru întocmirea listei de subiecte care trebuie înscrise pe ordinea de zi a dezbaterilor privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept se comunică Parlamentului şi grupurilor politice.
Limitarea şi repartizarea timpului afectat luărilor de cuvânt
(6)
Pentru o mai bună utilizare a timpului disponibil, Preşedintele Parlamentului European, după consultarea preşedinţilor grupurilor politice, convine, împreună cu Consiliul şi Comisia, cu privire la limitarea timpului afectat luărilor de cuvânt, rezervat eventualelor intervenţii ale acestor două instituţii în dezbaterea privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept.
Termenul pentru depunerea amendamentelor
(7)
Termenul pentru depunerea amendamentelor la propunerile de rezoluţie trebuie stabilit astfel încât, între distribuirea textelor amendamentelor în limbile oficiale şi dezbaterea propunerilor de rezoluţie, să existe un interval de timp suficient pentru a se permite o examinare adecvată a acestor amendamente de către deputaţi şi grupurile politice.
ANEXA
IV
Procedura care se aplică pentru examinarea bugetului general al Uniunii Europene şi a bugetelor suplimentare
Articolul
1
Documente de şedinţă
(1)
Se tipăresc şi se distribuie:
(a)
comunicarea Comisiei privind rata maximă prevăzută la articolul 78 alineatul (9) din Tratatul CECO, articolul 272 alineatul (9) din Tratatul CE şi articolul 177 alineatul (9) din Tratatul CEEA;
(b)
propunerea Comisiei sau a Consiliului privind stabilirea unei noi rate;
(c)
expunerea Consiliului privind deliberările cu privire la amendamentele şi propunerile de modificare a proiectului de buget adoptate de Parlament;
(d)
modificările Consiliului la amendamentele proiectului de buget adoptate de Parlament;
(e)
poziţia Consiliului privind stabilirea unei noi rate maxime;
(f)
noul proiect de buget stabilit în aplicarea articolului 78 alineatul (8) din Tratatul CECO, a articolului 272 alineatul (8) din Tratatul CE şi a articolului 177 alineatul (8) din Tratatul CEEA;
(g)
proiectele de decizie privind douăsprezecimile provizorii prevăzute la articolele 78b din Tratatul CECO, 273 din Tratatul CE şi 178 din Tratatul CEEA.
(2)
Aceste documente se trimit comisiei competente în fond.
Orice comisie interesată poate emite un aviz cu privire la acestea.
(3)
Preşedintele stabileşte termenul până la care comisiile care ar putea emite un aviz trebuie să îl comunice comisiei competente în fond.
Articolul
2
Rata
(1)
Orice deputat poate prezenta şi dezvolta propuneri de decizie pentru fixarea unei noi rate maxime în limita modalităţilor stabilite în cele ce urmează.
(2)
Pentru a fi admisibile, propunerile trebuie să fie prezentate în scris şi semnate de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi sau depuse în numele unui grup politic sau al unei comisii.
(3)
Preşedintele stabileşte termenul de depunere a propunerilor.
(4)
Comisia competentă în fond prezintă un raport privind aceste propuneri înainte de dezbaterea lor în plen.
(5)
Parlamentul se pronunţă ulterior cu privire la aceste propuneri.
Parlamentul hotărăşte cu majoritatea membrilor care îl compun şi cu 3/5 din voturile exprimate.
În cazul în care Consiliul a comunicat Parlamentului acordul privind stabilirea unei noi rate, Preşedintele anunţă în plen modificarea ratei.
În caz contrar, comisia competentă în fond este sesizată cu privire la poziţia Consiliului.
Articolul
3
Examinarea proiectului de buget – prima etapă
(1)
Orice deputat poate prezenta şi dezvolta, în limita modalităţilor stabilite în cele ce urmează:
–
proiecte de amendament la proiectul de buget,
–
propuneri de modificare a proiectului de buget.
(2)
Pentru a fi admisibile, proiectele de amendament trebuie depuse în scris şi semnate de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi sau depuse în numele unui grup politic sau al unei comisii, trebuie să indice dispoziţia bugetară la care se referă şi să asigure respectarea principiului echilibrului între venituri şi cheltuieli.
Proiectele de amendament furnizează toate indicaţiile utile pentru comentariul privind dispoziţia bugetară în cauză.
Acelaşi lucru este valabil şi pentru propunerile de modificare.
Toate proiectele de amendament şi toate propunerile de modificare a proiectului de buget sunt însoţite de o motivaţie scrisă.
(3)
Preşedintele stabileşte termenul de depunere a proiectelor de amendament şi a propunerilor de modificare.
Preşedintele stabileşte două termene pentru depunerea proiectelor de amendament şi a propunerilor de modificare, unul înainte, celălalt după adoptarea raportului de către comisia competentă în fond.
(4)
Comisia competentă în fond îşi dă avizul cu privire la textele depuse, înainte de dezbaterea acestora în şedinţa plenară.
Proiectele de amendament şi propunerile de modificare care au fost respinse în cadrul comisiei competente în fond se supun la vot în şedinţă plenară numai în cazul în care o comisie sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi solicită în scris acest lucru într-un termen stabilit de Preşedinte; acest termen trebuie să fie de cel puţin 24 de ore înainte de începerea votului.
(5)
Proiectele de amendament la estimarea bugetului Parlamentului European care ar relua proiecte asemănătoare cu cele deja respinse de Parlament la întocmirea estimării bugetului se dezbat numai în cazul în care avizul comisiei competente în fond este favorabil.
(6)
Prin derogare de la dispoziţiile articolului 51 alineatul (2) din regulament, Parlamentul se pronunţă prin voturi distincte şi succesive cu privire la:
–
fiecare proiect de amendament şi fiecare propunere de modificare,
–
fiecare secţiune a proiectului de buget,
–
o propunere de rezoluţie privind proiectul de buget.
Dispoziţiile articolului 155 alineatele (4)-(8) din regulament sunt, totuşi, aplicabile.
(7)
Articolele, capitolele, titlurile şi secţiunile proiectului de buget pentru care nu s-au depus proiecte de amendament sau propuneri de modificare se consideră aprobate.
(8)
În vederea adoptării, proiectele de amendament trebuie să întrunească voturile majorităţii membrilor care compun Parlamentul.
În vederea adoptării, propunerile de modificare trebuie să întrunească majoritatea voturilor exprimate.
(9)
În cazul în care amendamentele adoptate de Parlament conduc la creşterea cheltuielilor din proiectul de buget peste rata maximă prevăzută, comisia competentă în fond trebuie să prezinte Parlamentului o propunere de stabilire a noii rate maxime în conformitate cu articolul 78 alineatul (9) ultimul paragraf din Tratatul CECO, articolul 272 alineatul (9) ultimul paragraf din Tratatul CE şi articolul 177 alineatul (9) ultimul paragraf din Tratatul CEEA.
Această propunere se votează după votarea diferitelor secţiuni ale proiectului de buget.
Parlamentul hotărăşte cu majoritatea membrilor care îl compun şi cu 3/5 din voturile exprimate.
În cazul respingerii acestei propuneri, întregul proiect de buget se trimite comisiei competente în fond.
(10)
În cazul în care Parlamentul nu a amendat proiectul de buget, nu a adoptat propuneri de modificare şi nicio propunere de respingere a proiectului de buget, Preşedintele anunţă în plen adoptarea definitivă a bugetului.
În cazul în care Parlamentul a amendat proiectul de buget sau a adoptat propuneri de modificare, proiectul de buget astfel amendat sau împreună cu propunerile de modificare se trimite Consiliului şi Comisiei însoţit de justificări.
(11)
Procesul-verbal al şedinţei în cursul căreia Parlamentul s-a pronunţat cu privire la proiectul de buget se trimite Consiliului şi Comisiei.
Articolul
4
Adoptarea definitivă a bugetului după prima lectură
În cazul în care Consiliul a informat Parlamentul că nu a modificat amendamentele acestuia şi că a acceptat sau nu a respins propunerile acestuia de modificare, Preşedintele anunţă în plen adoptarea definitivă a bugetului.
Preşedintele asigură publicarea acestuia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul
5
Examinarea deliberărilor Consiliului – a doua etapă
(1)
În cazul în care Consiliul a modificat unul sau mai multe amendamente adoptate de Parlament, textul astfel modificat de Consiliu se trimite comisiei competente în fond.
(2)
Orice deputat poate depune şi prezenta, în limitele modalităţilor stabilite în continuare, proiecte de amendament la text, astfel cum a fost modificat de Consiliu.
(3)
Pentru a fi admisibile, aceste proiecte trebuie depuse în scris şi semnate de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi sau depuse în numele unei comisii şi trebuie să asigure respectarea principiului echilibrului între venituri şi cheltuieli.
Nu se aplică articolul 46 alineatul (5) din regulament.
Sunt admisibile doar proiectele de amendament care se referă la textul modificat de Consiliu.
(4)
Preşedintele stabileşte termenul de depunere a proiectelor de amendament.
(5)
Comisia competentă în fond se pronunţă cu privire la textele modificate de Consiliu şi îşi dă avizul cu privire la proiectele de amendament la aceste texte.
(6)
Proiectele de amendament privind textele modificate de Consiliu se supun la vot în şedinţă plenară, fără a aduce atingere dispoziţiilor articolului 3 alineatul (4) al doilea paragraf.
Parlamentul hotărăşte cu majoritatea membrilor care îl compun şi cu 3/5 din voturile exprimate.
Adoptarea acestor proiecte atrage respingerea textelor modificate de către Consiliu.
Respingerea acestora echivalează cu adoptarea textului modificat de Consiliu.
(7)
Expunerea Consiliului privind rezultatul deliberărilor sale cu privire la propunerile de modificare adoptate de Parlament face obiectul unei dezbateri care se poate încheia cu votarea unei propuneri de rezoluţie.
(8)
În cazul în care procedura prevăzută de prezentul articol este încheiată – şi sub rezerva dispoziţiilor articolului 6 – Preşedintele anunţă în plen adoptarea definitivă a bugetului.
Preşedintele asigură publicarea acestuia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul
6
Respingerea globală
(1)
O comisie sau un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi pot depune, din motive importante, o propunere de respingere a proiectului de buget în ansamblu.
Pentru a fi admisibilă, o astfel de propunere trebuie motivată în scris şi depusă în termenul stabilit de Preşedinte.
Motivele respingerii nu pot fi contradictorii.
(2)
Comisia competentă în fond îşi dă avizul cu privire la această propunere înainte de votarea ei în plen.
Parlamentul hotărăşte cu majoritatea membrilor care îl compun şi cu 2/3 din voturile exprimate.
Adoptarea acestei propuneri conduce la retrimiterea la Consiliu a proiectului de buget în ansamblu.
Articolul
7
Regimul douăsprezecimilor provizorii
(1)
Orice deputat poate depune, în limita modalităţilor stabilite în cele ce urmează, o propunere de decizie diferită de cea adoptată de Consiliu, prin care se autorizează, pentru alte cheltuieli decât cele care decurg obligatoriu din tratat sau din actele adoptate în temeiul acestuia, cheltuieli care depăşesc douăsprezecimea provizorie.
(2)
Pentru a fi admisibile, propunerile de decizie trebuie depuse în scris, semnate de un număr de cel puţin patruzeci de deputaţi sau depuse de un grup politic sau o comisie, şi motivate.
(3)
Comisia competentă în fond îşi dă avizul cu privire la textele astfel depuse înainte de dezbaterea lor în plen.
(4)
Parlamentul hotărăşte cu majoritatea membrilor care îl compun şi cu 3/5 din voturile exprimate.
Articolul
8
Procedura care se aplică pentru întocmirea estimării bugetului Parlamentului
(1)
În ceea ce priveşte chestiunile referitoare la bugetul Parlamentului, Biroul şi comisia competentă pentru buget hotărăsc în etape succesive:
(a)
organigrama;
(b)
proiectul preliminar şi proiectul de estimare a bugetului.
(2)
Deciziile privind organigrama se adoptă în conformitate cu procedura următoare:
(a)
Biroul stabileşte organigrama fiecărui exerciţiu;
(b)
între Birou şi comisia competentă pentru buget se iniţiază eventual o procedură de concertare, în cazul în care avizul comisiei diferă de primele decizii ale Biroului;
(c)
la sfârşitul procedurii, decizia finală privind estimarea bugetară a organigramei revine Biroului, în conformitate cu articolul 197 alineatul (3) din regulament, fără a aduce atingere deciziilor luate în conformitate cu articolul 272 din Tratatul CE.
(3)
În ceea ce priveşte estimarea propriu-zisă a bugetului, procedura de pregătire începe imediat după ce Biroul a hotărât definitiv cu privire la organigramă.
Etapele acestei proceduri sunt cele descrise la articolul 73 din regulament, şi anume:
(a)
Biroul întocmeşte proiectul preliminar de estimare a bugetului de venituri şi cheltuieli [alineatul (1)];
(b)
comisia competentă pentru buget întocmeşte proiectul de estimare a bugetului de venituri şi cheltuieli [alineatul (2)];
(c)
se iniţiază o procedură de concertare în cazul în care comisia competentă pentru buget şi Biroul au poziţii foarte diferite.
ANEXA
V
Procedura care se aplică pentru examinarea şi adoptarea deciziilor privind acordarea descărcării de gestiune
Articolul
1
Documente
(1)
Se tipăresc şi se distribuie:
(a)
contul de gestiune, analiza gestiunii financiare şi bilanţul financiar furnizate de Comisie;
(b)
raportul anual şi rapoartele speciale ale Curţii de Conturi, însoţite de răspunsurile instituţiilor;
(c)
declaraţia de asigurare privind fiabilitatea conturilor, precum şi legalitatea şi regularitatea operaţiunilor subiacente, furnizată de Curtea de Conturi în temeiul articolului 248 din Tratatul CE;
(d)
recomandarea Consiliului.
(2)
Aceste documente se trimit comisiei competente în fond.
Orice comisie interesată poate emite un aviz.
(3)
Preşedintele stabileşte termenul până la care comisiile care pot emite un aviz trebuie să-l comunice comisiei competente în fond.
Articolul
2
Examinarea raportului
(1)
Parlamentul examinează raportul comisiei competente în fond privind descărcarea de gestiune până la data de 30 aprilie a anului următor adoptării raportului anual al Curţii de Conturi, în conformitate cu Regulamentul financiar.
(2)
Cu excepţia cazului în care prezenta anexă prevede altfel, se aplică articolele Regulamentului de procedură al Parlamentului privind amendamentele şi votarea.
Articolul
3
Conţinutul raportului
(1)
Raportul privind descărcarea de gestiune, întocmit de comisia competentă în fond trebuie să cuprindă:
(a)
o propunere de decizie de acordare a descărcării de gestiune sau de amânare a deciziei de descărcare de gestiune (se votează în cursul perioadei de sesiune din luna aprilie) sau o propunere de decizie de acordare sau refuzare a descărcării de gestiune (se votează în cursul perioadei de sesiune din luna octombrie);
(b)
o propunere de decizie de închidere a conturilor pentru toate veniturile şi cheltuielile, precum şi pentru activul şi pasivul Comunităţii;
(c)
o propunere de rezoluţie cu observaţiile care însoţesc propunerea de decizie prevăzută la litera (a), precum şi o evaluare a gestiunii bugetare a Comisiei în cursul exerciţiului şi observaţii privind execuţia cheltuielilor în exerciţiile următoare;
(d)
în anexă, o listă a documentelor primite de la Comisie, precum şi o listă a documentelor solicitate, dar nefurnizate;
(e)
avizele comisiilor interesate.
(2)
În cazul în care comisia competentă în fond propune amânarea deciziei de descărcare de gestiune, propunerea de rezoluţie referitoare la aceasta va mai preciza, printre altele:
(a)
motivele amânării;
(b)
acţiunile suplimentare pe care le aşteaptă de la Comisie şi termenele acestora;
(c)
documentele de care trebuie să dispună Parlamentul în vederea luării unei decizii în cunoştinţă de cauză.
Articolul
4
Examinare şi voturi în Parlament
(1)
Orice raport al comisiei competente în fond privind descărcarea de gestiune se înscrie pe ordinea de zi a primei perioade de sesiune de după depunerea acestuia.
(2)
Sunt admisibile numai amendamentele la propunerea de rezoluţie depusă în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (c).
(3)
Propunerile de decizie şi propunerea de rezoluţie se supun la vot în ordinea indicată la articolul 3, cu excepţia unor dispoziţii contrare prevăzute la articolul 5.
(4)
Parlamentul hotărăşte cu majoritatea voturilor exprimate, în conformitate cu articolul 198 din Tratatul CE.
Articolul
5
Variante de procedură
(1)
Votul în cursul perioadei de sesiune din luna aprilie
Într-o primă etapă, raportul privind descărcarea de gestiune propune fie aprobarea descărcării de gestiune, fie amânarea deciziei de descărcare.
(a)
În cazul în care o propunere de acordare a descărcării de gestiune obţine majoritatea voturilor, se acordă descărcarea de gestiune.
Aceasta constituie, de asemenea, închiderea conturilor.
În cazul în care o propunere de acordare a descărcării de gestiune nu obţine majoritatea voturilor, descărcarea de gestiune se consideră amânată, iar comisia competentă în fond prezintă, în termen de şase luni, un nou raport conţinând o nouă propunere de acordare sau refuzare a descărcării de gestiune.
(b)
În cazul în care se adoptă o propunere de amânare a deciziei de descărcare de gestiune, comisia competentă în fond prezintă, în termen de şase luni, un nou raport conţinând o nouă propunere de acordare sau refuzare a descărcării de gestiune.
În acest caz, închiderea conturilor se amână, de asemenea, şi este propusă din nou în noul raport.
În cazul în care o propunere de amânare a deciziei de descărcare de gestiune nu obţine majoritatea voturilor, descărcarea de gestiune se consideră aprobată.
În acest caz, decizia constituie, de asemenea, închiderea conturilor.
Cu toate acestea, propunerea de rezoluţie poate fi supusă la vot.
(2)
Votul în cursul perioadei de sesiune din luna octombrie
În această a doua etapă, raportul de descărcare de gestiune propune fie acordarea, fie refuzarea descărcării de gestiune.
(a)
În cazul în care o propunere de acordare a descărcării de gestiune obţine majoritatea voturilor, se acordă descărcarea de gestiune.
Aceasta constituie, de asemenea, închiderea conturilor.
În cazul în care o propunere de acordare a descărcării de gestiune nu obţine majoritatea voturilor, acest lucru constituie refuzarea descărcării de gestiune.
În cadrul unei perioade ulterioare de sesiune, în cursul căreia Comisia este invitată să facă o declaraţie, se prezintă o propunere formală de închidere a conturilor pentru exerciţiul financiar în cauză.
(b)
În cazul în care o propunere de refuzare a descărcării de gestiune obţine majoritatea voturilor, în cadrul unei perioade ulterioare de sesiune, în cursul căreia Comisia este invitată să facă o declaraţie, se prezintă o propunere formală de închidere a conturilor pentru exerciţiul financiar în cauză.
În cazul în care o propunere de refuzare a descărcării de gestiune nu obţine majoritatea voturilor, descărcarea de gestiune se consideră acordată.
În acest caz, decizia constituie, de asemenea, închiderea conturilor.
Cu toate acestea, propunerea de rezoluţie poate fi supusă la vot.
(3)
În cazul în care propunerea de rezoluţie sau propunerea privind încheierea conturilor conţin dispoziţii care se află în contradicţie cu votul Parlamentului privind descărcarea de gestiune, Preşedintele, după consultarea preşedintelui comisiei competente în fond, poate amâna votul şi poate stabili un nou termen pentru depunerea de amendamente.
Articolul
6
Aplicarea deciziilor privind descărcarea de gestiune
(1)
Preşedintele transmite Comisiei şi fiecăreia dintre celelalte instituţii orice decizie şi orice rezoluţie a Parlamentului adoptată în conformitate cu articolul 3.
Preşedintele asigură publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, seria „Legislaţie”.
(2)
Comisia competentă în fond prezintă Parlamentului, cel puţin o dată pe an, un raport privind măsurile luate de instituţii ca urmare a observaţiilor care însoţesc deciziile de descărcare de gestiune şi celelalte observaţii conţinute în rezoluţiile Parlamentului privind execuţia cheltuielilor.
(3)
Preşedintele, acţionând în numele Parlamentului, pe baza unui raport al comisiei competente în domeniul controlului bugetar, poate introduce o acţiune la Curtea de Justiţie împotriva instituţiei în cauză, în conformitate cu articolul 232 din Tratatul CE, pentru neexecutarea obligaţiilor care decurg din observaţiile care însoţesc decizia de descărcare de gestiune sau celelalte rezoluţii privind executarea cheltuielilor.
ANEXA
VI
Atribuţiile comisiilor parlamentare permanente
Adoptată prin Decizia Parlamentului din 29 ianuarie 2004.
I.
Comisia pentru afaceri externe
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politica externă şi de securitate comună (PESC) şi politica europeană de securitate şi de apărare (PESA).
În acest context, comisia este asistată de subcomisia pentru securitate şi apărare;
(2)
relaţiile cu celelalte instituţii şi organe ale Uniunii Europene, cu Organizaţia Naţiunilor Unite şi cu celelalte organizaţii internaţionale şi adunări interparlamentare pentru domeniile sale de competenţă;
(3)
consolidarea relaţiilor politice cu ţările terţe, în special cu cele situate în imediata vecinătate a Uniunii, prin programe de cooperare şi asistenţă sau prin acorduri internaţionale cum ar fi acordurile de asociere şi de parteneriat;
(4)
deschiderea, monitorizarea şi încheierea negocierilor privind aderarea statelor europene la Uniune;
(5)
drepturile omului, protecţia minorităţilor şi promovarea valorilor democratice în ţările terţe.
În acest context, comisia este asistată de subcomisia pentru drepturile omului.
Fără a aduce atingere normelor aplicabile, membrii altor comisii şi organe care exercită responsabilităţi în acest domeniu sunt invitaţi să asiste la reuniunile subcomisiei.
Comisia asigură coordonarea lucrărilor comisiilor parlamentare mixte şi de cooperare, precum şi ale delegaţiilor interparlamentare, ale delegaţiilor ad hoc şi ale misiunilor de observare electorală care intră în domeniul său de competenţă.
II.
Comisia pentru dezvoltare
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
promovarea, punerea în aplicare şi controlul politicii de dezvoltare şi de cooperare a Uniunii Europene, inclusiv în ceea ce priveşte:
(a)
dialogul politic cu ţările în curs de dezvoltare, atât la nivel bilateral, cât şi în cadrul organizaţiilor şi organismelor interparlamentare internaţionale pertinente,
(b)
ajutorul acordat ţărilor în curs de dezvoltare şi acordurile de cooperare cu acestea,
(c)
promovarea valorilor democratice, a bunei guvernări şi a drepturilor omului în ţările în curs de dezvoltare;
(2)
Acordul de parteneriat ACP-UE şi relaţiile cu organismele competente;
(3)
participarea Parlamentului la misiuni de observare electorală, dacă este necesar, în cooperare cu alte comisii şi delegaţii pertinente.
Comisia asigură coordonarea lucrărilor delegaţiilor interparlamentare şi ad hoc care intră în atribuţiile sale.
III.
Comisia pentru comerţ internaţional
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
definirea şi punerea în aplicare a politicii comerciale comune a Uniunii şi a relaţiilor sale economice externe, în special:
(1)
relaţiile financiare, economice şi comerciale cu ţări terţe şi cu organizaţii regionale;
(2)
măsurile de armonizare sau de standardizare tehnică în domeniile reglementate de instrumentele de drept internaţional;
(3)
relaţiile cu organizaţiile internaţionale pertinente şi cu organizaţiile de promovare a integrării economice şi comerciale regionale în afara graniţelor Uniunii;
(4)
relaţiile cu Organizaţia Mondială a Comerţului, inclusiv cu dimensiunea sa parlamentară.
Comisia asigură legătura cu delegaţiile interparlamentare şi ad hoc competente în ceea ce priveşte aspectele economice şi comerciale în relaţiile cu ţările terţe.
IV.
Comisia pentru bugete
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
cadrul financiar multianual de venituri şi cheltuieli al Uniunii şi sistemul resurselor proprii ale Uniunii;
(2)
competenţele bugetare ale Parlamentului, adică bugetul Uniunii, precum şi negocierea şi aplicarea acordurilor interinstituţionale în acest domeniu;
(3)
estimarea bugetului Parlamentului, în conformitate cu procedura prevăzută de regulament;
(4)
bugetul organelor descentralizate;
(5)
activităţile financiare ale Băncii Europene de Investiţii;
(6)
includerea în buget a Fondului European de Dezvoltare, fără a aduce atingere competenţelor comisiei competente pentru Acordul de parteneriat ACP-UE;
(7)
implicaţiile financiare ale tuturor actelor comunitare şi compatibilitatea acestora cu cadrul financiar multianual, fără a aduce atingere competenţelor comisiilor pertinente;
(8)
monitorizarea şi evaluarea regulamentului de aplicare a bugetului pentru exerciţiul financiar, sub rezerva articolului 72 alineatul (1), a regulamentului privind transferurile de credite, procedurile privind organigramele, creditele de funcţionare şi avizele cu privire la proiecte imobiliare cu implicaţii financiare importante;
(9)
Regulamentul financiar, cu excepţia chestiunilor privind executarea, gestiunea şi controlul bugetar.
V.
Comisia pentru control bugetar
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
controlul execuţiei bugetului Uniunii şi al Fondului European de Dezvoltare, precum şi deciziile de descărcare de gestiune care trebuie luate de Parlament, inclusiv procedura internă de descărcare de gestiune, şi orice altă măsură de însoţire sau de executare a acestor decizii;
(2)
închiderea, prezentarea şi controlul conturilor şi bilanţurilor Uniunii, ale instituţiilor acesteia şi ale oricărui organism care beneficiază de finanţarea acesteia, inclusiv stabilirea creditelor care urmează a fi reportate şi fixarea soldurilor;
(3)
controlul activităţilor financiare ale Băncii Europene de Investiţii;
(4)
evaluarea raportului costuri-beneficii pentru diferitele finanţări comunitare de executare a politicilor Uniunii;
(5)
examinarea fraudelor şi neregulilor care aduc atingere execuţiei bugetului Uniunii, acţiunile care vizează prevenirea acestor acte şi declanşarea procedurii judiciare, precum şi protecţia intereselor financiare ale Uniunii în general;
(6)
relaţiile cu Curtea de Conturi, numirea membrilor şi analizarea rapoartelor acesteia;
(7)
Regulamentul financiar pentru chestiunile privind executarea, gestiunea şi controlul bugetar.
VI.
Comisia pentru afaceri economice şi monetare
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politicile economice şi monetare ale Uniunii, funcţionarea Uniunii Economice şi Monetare şi Sistemul Monetar şi Financiar European, inclusiv relaţiile cu instituţiile sau organizaţiile pertinente;
(2)
libera circulaţie a capitalurilor şi plăţilor (plăţi transfrontaliere, Spaţiul Unic de Plăţi, balanţa de plăţi, fluxurile de capital şi politicile de împrumut şi creditare, controlul fluxurilor de capital provenite din ţări terţe, măsuri de încurajare a exporturilor de capital din Uniunea Europeană);
(3)
sistemul monetar şi financiar internaţional, inclusiv relaţiile cu instituţiile şi organizaţiile financiare şi monetare;
(4)
regulile privind concurenţa, ajutoarele de stat sau ajutoarele publice;
(5)
reglementarea în domeniul fiscal;
(6)
reglementarea şi supravegherea serviciilor, instituţiilor şi pieţelor financiare, inclusiv rapoartele financiare, verificările contabile, regulile de contabilitate, conducerea întreprinderilor şi alte chestiuni din domeniul dreptului societăţilor comerciale privind în special serviciile financiare.
VII.
Comisia pentru ocuparea forţei de muncă şi afaceri sociale
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politica ocupării forţei de muncă şi toate aspectele de politică socială, cum ar fi condiţiile de muncă, securitatea socială şi protecţia socială;
(2)
măsurile de garantare a sănătăţii şi securităţii la locul de muncă;
(3)
Fondul Social European;
(4)
politica de formare profesională, inclusiv calificările profesionale;
(5)
libera circulaţie a lucrătorilor şi pensionarilor;
(6)
dialogul social;
(7)
toate formele de discriminare la locul de muncă şi pe piaţa ocupării forţei de muncă, altele decât cele fondate pe sex;
(8)
relaţiile cu:
–
Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop),
–
Fundaţia Europeană pentru Îmbunătăţirea Condiţiilor de Viaţă şi de Muncă,
–
Fundaţia Europeană de Formare,
–
Agenţia Europeană pentru Siguranţă şi Sănătate în Muncă,
–
precum şi relaţiile cu alte organisme ale Uniunii Europene şi organizaţii internaţionale pertinente.
VIII.
Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politica de mediu şi măsurile de protecţie a mediului, privind în special:
(a)
poluarea aerului, a solului şi a apei, gestionarea şi reciclarea deşeurilor, substanţele şi preparatele periculoase, nivelul sonor, schimbarea climatică şi protecţia biodiversităţii,
(b)
dezvoltarea durabilă,
(c)
măsurile şi convenţiile internaţionale şi regionale în vederea conservării mediului,
(d)
repararea prejudiciilor cauzate mediului,
(e)
protecţia civilă,
(f)
Agenţia Europeană de Mediu;
(2)
sănătatea publică, privind în special:
(a)
programele şi acţiunile specifice în domeniul sănătăţii publice,
(b)
produsele farmaceutice şi cosmetice,
(c)
aspectele sanitare ale terorismului biologic,
(d)
Agenţia Europeană pentru Medicamente şi Centrul European pentru Prevenirea şi Controlul Bolilor;
(3)
aspectele privind siguranţa alimentară, în special:
(a)
etichetarea şi siguranţa produselor alimentare,
(b)
legislaţia veterinară privind protecţia împotriva riscurilor pentru sănătatea umană, controalele de sănătate publică ale produselor alimentare şi sistemele de producţie alimentară,
(c)
Agenţia Europeană pentru Siguranţa Alimentară şi Oficiul Alimentar şi Veterinar European;
IX.
Comisia pentru industrie, cercetare şi energie
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
politica industrială a Uniunii şi aplicarea noilor tehnologii, în special în ceea ce priveşte măsurile privind întreprinderile mici şi mijlocii;
(2)
politica de cercetare a Uniunii, inclusiv difuzarea şi exploatarea rezultatelor cercetării;
(3)
politica spaţială;
(4)
activităţile Centrului comun de cercetare şi ale Biroului central de măsurări nucleare, JET, ITER şi celelalte proiecte aparţinând aceluiaşi domeniu;
(5)
măsurile comunitare în domeniul politicii energetice în general, securitatea aprovizionării cu energie şi eficienţa energetică, în special stabilirea şi dezvoltarea de reţele transeuropene în sectorul infrastructurilor energetice;
(6)
Tratatul Euratom şi Agenţia de Aprovizionare a Euratom (AAE), securitatea nucleară, scoaterea din funcţiune a instalaţiilor şi eliminarea deşeurilor în domeniul nuclear;
(7)
societatea informaţională şi tehnologiile informaţiei, inclusiv stabilirea şi dezvoltarea de reţele transeuropene în sectorul infrastructurilor de telecomunicaţii.
X.
Comisia pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
coordonarea, în plan comunitar, a legislaţiilor naţionale în domeniul pieţei interne şi a Uniunii vamale, în special în ceea ce priveşte:
(a)
libera circulaţie a mărfurilor, inclusiv armonizarea standardelor tehnice,
(b)
libertatea de stabilire,
(c)
libertatea de a presta servicii, cu excepţia sectorului financiar şi poştal;
(2)
măsurile de identificare şi eliminare a potenţialelor obstacole în funcţionarea pieţei interne;
(3)
promovarea şi protecţia intereselor economice ale consumatorilor, cu excepţia chestiunilor privind sănătatea publică şi siguranţa alimentară, în cadrul creării pieţei interne.
XI.
Comisia pentru transport şi turism
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
dezvoltarea unei politici comune privind transportul feroviar, rutier şi pe cale navigabilă, precum şi pe cale maritimă şi aeriană, în special:
(a)
normele comune aplicabile transporturilor pe teritoriul Uniunii Europene,
(b)
stabilirea şi dezvoltarea de reţele transeuropene în sectorul infrastructurilor de transport,
(c)
furnizarea serviciilor de transport şi relaţiile cu ţările terţe în domeniul transporturilor,
(d)
securitatea transporturilor,
(e)
relaţiile cu organizaţiile internaţionale de transport;
(2)
serviciile poştale;
(3)
turismul.
XII.
Comisia pentru dezvoltare regională
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
politica regională şi de coeziune, în special:
(a)
Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul de Coeziune şi celelalte instrumente de politică regională ale Uniunii,
(b)
evaluarea efectelor celorlalte politici ale Uniunii privind coeziunea economică şi socială,
(c)
coordonarea instrumentelor structurale ale Uniunii,
(d)
regiunile ultraperiferice şi insulele, precum şi cooperarea transfrontalieră şi interregională,
(e)
relaţiile cu Comitetul Regiunilor, organizaţiile de cooperare interregională şi autorităţile locale şi regionale.
XIII.
Comisia pentru agricultură şi dezvoltare rurală
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
funcţionarea şi dezvoltarea politicii agricole comune;
(2)
dezvoltarea rurală, inclusiv activităţile instrumentelor financiare pertinente;
(3)
legislaţia în domeniile:
(a)
veterinar şi fitosanitar, alimentaţia animalelor, cu condiţia ca aceste măsuri să nu aibă drept scop protecţia împotriva riscurilor pentru sănătatea umană,
(b)
creşterea şi bunăstarea animalelor;
(4)
îmbunătăţirea calităţii produselor agricole;
(5)
aprovizionarea cu materii prime agricole;
(6)
Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante;
(7)
silvicultura.
XIV.
Comisia pentru pescuit
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
funcţionarea şi dezvoltarea politicii comune în domeniul pescuitului şi gestionarea acesteia;
(2)
conservarea resurselor de pescuit;
(3)
organizarea comună a pieţei produselor pescăreşti;
(4)
politica structurală în sectoarele pescuitului şi acvaculturii, inclusiv instrumentele financiare de orientare în domeniul pescuitului;
(5)
acordurile internaţionale privind pescuitul.
XV.
Comisia pentru cultură şi educaţie
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
aspectele culturale ale Uniunii Europene, în special:
(a)
îmbunătăţirea cunoaşterii şi difuzării culturii,
(b)
apărarea şi promovarea diversităţii culturale şi lingvistice,
(c)
conservarea şi protejarea patrimoniului cultural, schimburile culturale şi creaţia artistică;
(2)
politica educaţională a Uniunii Europene, inclusiv domeniul învăţământului superior în Europa şi promovarea sistemului de şcoli europene şi de formare pe tot parcursul vieţii;
(3)
politica în domeniul audiovizual şi aspectele culturale şi educative ale societăţii informaţionale;
(4)
politica în domeniul tineretului şi dezvoltarea unei politici în domeniul sportului şi al activităţilor recreative;
(5)
politica informaţională şi politica în domeniul mass-media;
(6)
cooperarea cu ţările terţe în domeniile culturii şi al educaţiei şi relaţiile cu organizaţiile şi instituţiile internaţionale pertinente.
XVI.
Comisia pentru afaceri juridice
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
interpretarea şi aplicarea dreptului Uniunii Europene, conformitatea actelor Uniunii Europene cu legislaţia primară, inclusiv alegerea temeiurilor juridice şi respectarea principiilor subsidiarităţii şi proporţionalităţii;
(2)
interpretarea şi aplicarea dreptului internaţional, cu condiţia ca Uniunea Europeană să fie vizată;
(3)
simplificarea dreptului comunitar, în special a propunerilor legislative în vederea codificării oficiale;
(4)
protecţia juridică a drepturilor şi competenţelor Parlamentului, în special participarea Parlamentului la acţiunile introduse înaintea Curţii de Justiţie şi Tribunalului de Primă Instanţă;
(5)
actele comunitare care influenţează ordinile juridice ale statelor membre, în special în domeniile următoare:
(a)
dreptul civil şi commercial,
(b)
dreptul societăţilor comerciale,
(c)
dreptul de proprietate intelectuală,
(d)
dreptul procedural;
(6)
răspunderea pentru prejudiciul cauzat mediului şi sancţiunile care se aplică în contextul infracţiunilor împotriva mediului;
(7)
chestiunile etice privind noile tehnologii, în aplicarea procedurii comisiilor asociate cu comisiile competente;
(8)
statutul deputaţilor şi statutul personalului Comunităţilor Europene;
(9)
privilegii şi imunităţi, precum şi verificarea prerogativelor deputaţilor;
(10)
organizarea şi statutul Curţii de Justiţie;
(11)
Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne.
XVII.
Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
protecţia, pe teritoriul Uniunii Europene, a drepturilor cetăţenilor, a drepturilor omului şi a drepturilor fundamentale, inclusiv protecţia minorităţilor, astfel cum sunt enunţate în Tratatele şi în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;
(2)
măsurile necesare pentru combaterea oricăror forme de discriminare, altele decât cele pe fondate pe sex, sau cele care se produc la locul de muncă şi pe piaţa forţei de muncă;
(3)
legislaţia în domeniul transparenţei şi protecţiei persoanelor fizice în cazul prelucrării datelor cu caracter personal;
(4)
aplicarea şi dezvoltarea unui spaţiu de libertate, securitate şi justiţie, în special:
(a)
prin măsuri privind intrarea şi circulaţia persoanelor, politica privind azilul şi migraţia, precum şi prin cooperarea judiciară şi administrativă în materie civilă,
(b)
prin măsuri privind gestionarea integrată a frontierelor externe,
(c)
prin măsuri privind cooperarea poliţienească şi judiciară în materie penală;
(5)
Observatorul European pentru Droguri şi Toxicomanie şi Observatorul European al Fenomenelor Rasiste şi Xenofobe, Europol, Eurojust, CEPOL, precum şi alte organe şi agenţii care operează în aceste domenii;
(6)
constatarea unui risc evident de încălcare gravă, de către un stat membru, a principiilor comune statelor membre.
XVIII.
Comisia pentru afaceri constituţionale
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
aspectele instituţionale ale procesului de integrare europeană, în special în cadrul pregătirii şi desfăşurării convenţiilor şi conferinţelor interguvernamentale;
(2)
aplicarea Tratatului UE şi evaluarea funcţionării acestuia;
(3)
consecinţele instituţionale ale negocierilor privind extinderea Uniunii Europene;
(4)
relaţiile interinstituţionale, inclusiv examinarea acordurilor interinstituţionale prevăzute la articolul 120 alineatul (2) din regulament, în vederea aprobării acestora de către Parlament;
(5)
procedura electorală uniformă;
(6)
partidele politice la nivel european, fără a aduce atingere competenţelor Biroului;
(7)
constatarea existenţei unei încălcări grave şi persistente, de către un stat membru a principiilor comune statelor membre;
(8)
interpretarea şi aplicarea regulamentului Parlamentului, precum şi propunerile de modificare a regulamentului.
XIX.
Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea între sexe
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
definirea, promovarea şi apărarea drepturilor femeii în Uniune şi măsurile luate în acest scop de către Comunitate;
(2)
promovarea drepturilor femeii în ţările terţe;
(3)
politica de egalitate de şanse, inclusiv egalitatea între femei şi bărbaţi în ceea ce priveşte şansele pe piaţa forţei de muncă şi tratamentul la locul de muncă;
(4)
eliminarea oricărei forme de discriminare fondate pe sex;
(5)
punerea în aplicare şi continuarea integrării dimensiunii privind egalitatea de şanse în toate sectoarele;
(6)
controlul şi aplicarea acordurilor şi convenţiilor internaţionale privind drepturile femeii;
(7)
politica de informare cu privire la femei.
XX.
Comisia pentru petiţii
Această comisie este competentă în chestiuni privind:
(1)
petiţiile;
(2)
relaţiile cu Ombudsmanul European.
ANEXA
VII
Documente şi informaţii confidenţiale şi sensibile
A.
Examinarea documentelor confidenţiale transmise Parlamentului
Procedura care se aplică pentru examinarea documentelor confidenţiale transmise Parlamentului European
Adoptată prin Decizia Parlamentului din 15 februarie 1989 şi modificată prin Decizia din 13 noiembrie 2001.
(1)
Prin documente confidenţiale se înţeleg documentele şi informaţiile care pot fi refuzate accesului public în temeiul articolului 4 din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului şi care conţin documente sensibile, astfel cum acestea au fost definite la articolul 9 din regulamentul menţionat.
În cazul în care caracterul confidenţial al documentelor primite de Parlament este pus la îndoială de către una dintre instituţii, chestiunea se prezintă comisiei interinstituţionale, creată în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001.
În cazul în care documentele confidenţiale se transmit Parlamentului sub rezerva confidenţialităţii, preşedintele comisiei competente a Parlamentului aplică din oficiu procedura de confidenţialitate, astfel cum aceasta este prevăzută la punctul (3) următor.
Alte dispoziţii privind protecţia documentelor confidenţiale, adoptate în şedinţă plenară, pe baza unei propuneri a Biroului, se anexează prezentului regulament.
Aceste dispoziţii ţin seama de acordurile încheiate cu Comisia şi Consiliul.
(2)
Orice comisie a Parlamentului European este abilitată, pe baza unei cereri scrise sau orale a unuia dintre membrii acesteia, să aplice procedura de confidenţialitate pentru o informaţie sau un document pe care îl precizează membrul în cauză.
Este necesară o majoritate de două treimi dintre membrii prezenţi pentru a decide aplicarea procedurii de confidenţialitate.
(3)
În cazul în care preşedintele comisiei a declarat aplicarea procedurii de confidenţialitate, la dezbatere mai pot asista numai membrii comisiei, funcţionarii şi experţii desemnaţi în prealabil de către preşedinte în limita strictului necesar.
Documentele se numerotează şi se distribuie la începutul reuniunii şi sunt adunate la sfârşitul acesteia.
Se interzice luarea de notiţe şi, a fortiori, fotocopierea documentelor respective.
Procesul-verbal al reuniunii nu menţionează niciun detaliu cu privire la punctul examinat în conformitate cu procedura de confidenţialitate.
Numai decizia, în cazul în care aceasta există, poate fi prevăzută în procesul-verbal.
(4)
Examinarea cazurilor de violare a secretului poate fi cerută de un număr de trei membri ai comisiei care a deschis procedura şi se înscrie pe ordinea de zi.
Majoritatea membrilor comisiei poate decide ca examinarea violării secretului să figureze pe ordinea de zi a primei reuniuni de după depunerea cererii la preşedintele comisiei.
(5)
Sancţiuni: în cazul unei încălcări, preşedintele comisiei, după consultarea vicepreşedinţilor, hotărăşte prin decizie motivată sancţiunile care se impun (mustrare, excludere temporară, prelungită sau definitivă din comisie).
Deputatul în cauză se poate opune acestei decizii printr-o cale de atac nesuspensivă.
Calea de atac este examinată de Conferinţa preşedinţilor din Parlamentul European împreună cu biroul comisiei în cauză.
Decizia se adoptă cu majoritate de voturi şi este definitivă.
În cazul în care există dovada că un funcţionar nu a respectat secretul, se aplică sancţiunile prevăzute de Statutul funcţionarilor.
B.
Accesul Parlamentului la informaţii sensibile din domeniul politicii de securitate şi de apărare
Acord interinstituţional din 20 noiembrie 2002 dintre Parlamentul European şi Consiliu privind accesul Parlamentului European la informaţii sensibile ale Consiliului din domeniul politicii de securitate şi de apărare
JO C 298, 30.11.2002, p.
1.
.
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL,
întrucât:
(1)
Articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană prevede că Preşedinţia Consiliului consultă Parlamentul European cu privire la principalele aspecte şi opţiuni fundamentale de politică externă şi de securitate comună şi ia măsuri pentru a se ţine seama în mod corespunzător de punctele de vedere ale Parlamentului European.
Acelaşi articol prevede că Parlamentul European este informat periodic de către Preşedinţia Consiliului şi Comisie cu privire la evoluţia politicii externe şi de securitate comună.
Este necesară instituirea unui dispozitiv de garantare a aplicării acestor principii în domeniu.
(2)
Ţinând seama de natura specifică şi de conţinutul extrem de sensibil al anumitor informaţii cu un grad ridicat de confidenţialitate în domeniul politicii de securitate şi de apărare, se recomandă stabilirea unui regim special pentru tratarea documentelor care conţin informaţii de acest tip.
(3)
În conformitate cu articolul 9 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei
JO L 145, 31.5.2001, p.
43.
, Consiliul are obligaţia de a informa Parlamentul European cu privire la documentele sensibile, astfel cum acestea sunt definite la articolul 9 alineatul (1) din regulament, în conformitate cu dispoziţiile convenite între aceste instituţii.
(4)
În majoritatea statelor membre există mecanisme specifice pentru transmiterea şi tratarea informaţiilor clasificate între guvernele şi parlamentele naţionale.
Prezentul acord interinstituţional ar trebui să asigure Parlamentului European un tratament inspirat din cele mai bune practici în vigoare în statele membre.
ADOPTĂ PREZENTUL ACORD INTERINSTITUŢIONAL:
1.
Domeniul de aplicare
1.1
Prezentul acord interinstituţional reglementează accesul Parlamentului European la informaţii sensibile, adică la informaţii clasificate „TRÈS SECRET/TOP SECRET”, „SECRET” sau „CONFIDENTIEL” oricare ar fi originea, suportul sau gradul de finalizare, deţinute de Consiliu în domeniul politicii de securitate şi de apărare, precum şi al tratării documentelor astfel clasificate.
1.2
Informaţiile provenite de la un stat terţ sau de la o organizaţie internaţională se transmit cu acordul acestora.
În cazul în care informaţiile provenite de la un stat membru sunt transmise Consiliului fără menţiunea explicită de difuzare restrânsă către alte instituţii, cu excepţia celei privind clasificarea, se aplică regulile prevăzute la secţiunile 2 şi 3 din prezentul acord interinstituţional.
În caz contrar, aceste informaţii se transmit cu acordul statului membru în cauză.
În cazul în care refuză transmiterea informaţiile provenite de la un stat terţ, de la o organizaţie internaţională sau de la un stat membru, Consiliul îşi motivează refuzul.
1.3
Dispoziţiile prezentului acord interinstituţional se aplică în conformitate cu legislaţia aplicabilă, fără a aduce atingere Deciziei 95/167/CE, Euratom, CECO a Parlamentului European, a Consiliului şi a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
JO L 113, 19.5.1995, p.
2.
şi fără a aduce atingere aranjamentelor existente, în special Acordului interinstituţional din 6 mai 1999 dintre Parlamentul European, Consiliu şi Comisie privind disciplina bugetară şi îmbunătăţirea procedurii bugetare
JO C 172, 18.6.1999, p.
1.
.
2.
Reguli generale
2.1
Cele două instituţii acţionează în conformitate cu sarcinile reciproce de cooperare loială şi în spirit de încredere reciprocă, precum şi cu respectarea dispoziţiilor pertinente din tratate.
Transmiterea şi tratarea informaţiilor prevăzute de prezentul acord interinstituţional se efectuează cu respectarea intereselor protejate de clasificare, în special interesul public privind securitatea şi apărarea Uniunii Europene sau a unuia sau mai multor state membre sau gestionarea militară şi nemilitară a crizelor.
2.2
La cererea uneia dintre personalităţile prevăzute la punctul 3.1, Preşedinţia Consiliului sau Secretarul General/Înaltul Reprezentant le informează, cu promptitudinea necesară, cu privire la conţinutul oricărei informaţii sensibile necesare pentru a permite Parlamentului European să-şi exercite atribuţiile care îi sunt conferite de Tratatul privind Uniunea Europeană în domeniul reglementat de prezentul acord interinstituţional, ţinând seama de interesul public în ceea ce priveşte securitatea şi apărarea Uniunii Europene sau a unuia sau mai multor state membre sau gestionarea militară şi nemilitară a crizelor, în conformitate cu modalităţile definite în secţiunea 3.
3.
Modalităţi privind accesul la informaţiile sensibile şi tratarea acestora
3.1
În cadrul prezentului acord interinstituţional, Preşedintele Parlamentului European sau preşedintele comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare a Parlamentului European poate cere ca Preşedinţia Consiliului sau Secretarul General/Înaltul Reprezentant să furnizeze acestei comisii informaţii privind evoluţia în materie de politică europeană de securitate şi de apărare, inclusiv informaţiile sensibile în cazul cărora se aplică punctul 3.3.
3.2
În caz de criză sau la cererea Preşedintelui Parlamentului European sau a preşedintelui comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare a Parlamentului European, informaţiile de acest tip se furnizează în cel mai scurt timp.
3.3
În acest cadru, Preşedintele Parlamentului European, precum şi un comitet special prezidat de preşedintele comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare şi compus din patru membri desemnaţi de Conferinţa preşedinţilor sunt informaţi de către Preşedinţia Consiliului sau de către Secretarul General/Înaltul Reprezentant cu privire la conţinutul informaţiilor sensibile în cazul în care acestea sunt necesare pentru a permite Parlamentului European să-şi exercite atribuţiile care îi sunt conferite de Tratatul privind Uniunea Europeană în domeniul reglementat de prezentul acord interinstituţional.
Preşedintele Parlamentului European şi comitetul special pot cere consultarea documentelor în cauză la sediul Consiliului.
În cazul în care este posibil şi adecvat, date fiind natura şi conţinutul informaţiilor sau ale documentelor în cauză, acestea se pun la dispoziţia Preşedintelui Parlamentului European, care va alege una dintre posibilităţile următoare:
(a)
informaţii destinate preşedintelui comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare;
(b)
limitarea accesului la informaţii numai la membrii comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare;
(c)
examinarea în cadrul comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare, întrunită cu uşile închise, în conformitate cu modalităţi care pot varia în funcţie de gradul de confidenţialitate avut în vedere;
(d)
comunicarea documentelor filtrate în funcţie de gradul de confidenţialitate necesar.
Aceste posibilităţi sunt excluse în cazul informaţiilor sensibile clasificate „TRÈS SECRET/TOP SECRET”.
În ceea ce priveşte informaţiile sau documentele clasificate „SECRET” sau „CONFIDENTIEL”, Preşedintele Parlamentului European, înainte de a opta pentru una dintre aceste posibilităţi, se pune de acord cu Consiliul.
Informaţiile sau documentele în cauză nu se publică şi nu se transmit altor destinatari.
4.
Dispoziţii finale
4.1
Parlamentul European şi Consiliul iau, fiecare în domeniul său de competenţă, măsurile necesare pentru a asigura aplicarea prezentului acord interinstituţional, inclusiv cele necesare pentru anchetele de securitate privind persoanele în cauză.
4.2
Cele două instituţii sunt dispuse să discute acorduri interinstituţionale comparabile care ar putea reglementa informaţiile clasificate în alte sectoare de activitate ale Consiliului, cu condiţia ca dispoziţiile prezentului acord interinstituţional să nu constituie un precedent pentru alte domenii de activitate ale Uniunii sau ale Comunităţii şi nu aduce atingere conţinutului altor eventuale acorduri interinstituţionale.
4.3
Prezentul acord interinstituţional se reexaminează după doi ani, la cererea uneia dintre cele două instituţii, în conformitate cu experienţa dobândită în aplicarea acestuia.
Anexă
Prezentul acord interinstituţional se aplică în conformitate cu regulamentele pertinente în vigoare şi, în special, cu principiul în conformitate cu care acordul autorităţii de origine este o condiţie necesară pentru transmiterea de informaţii clasificate, prevăzută la punctul 1.2.
Consultarea documentelor sensibile de către membrii comitetului special al Parlamentului European se face într-o sală securizată, situată în localurile Consiliului.
Prezentul acord interinstituţional intră în vigoare după adoptarea de către Parlamentul European a măsurilor de securitate interne în conformitate cu principiile prevăzute la punctul 2.1 şi comparabile cu cele ale altor instituţii, în vederea garantării unui nivel de protecţie echivalent pentru informaţiile sensibile în cauză.
C.
Aplicarea Acordului interinstituţional privind accesul Parlamentului la informaţii sensibile din domeniul politicii de securitate şi de apărare
Decizia Parlamentului European din 23 octombrie 2002 privind aplicarea Acordului interinstituţional privind accesul Parlamentului European la informaţii sensibile ale Consiliului din domeniul politicii de securitate şi de apărare
JO C 298, 30.11.2002, p.
4.
.
PARLAMENTUL EUROPEAN,
având în vedere articolul 9, în special alineatele (6) şi (7) din Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei
JO L 145, 31.5.2001, p.
43.
,
având în vedere anexa VII partea A punctul 1 din Regulamentul de procedură,
având în vedere articolul 20 din Decizia Biroului din 28 noiembrie 2001 privind accesul publicului la documentele Parlamentului European
JO C 374, 29.12.2001, p.
1.
,
având în vedere Acordul interinstituţional dintre Parlamentul European şi Consiliu privind accesul Parlamentului la informaţii sensibile ale Consiliului din domeniul politicii de securitate şi de apărare,
având în vedere propunerea Biroului,
având în vedere natura specifică şi conţinutul extrem de sensibil al anumitor informaţii cu un grad ridicat de confidenţialitate în domeniul politicii de securitate şi de apărare,
întrucât Consiliul este obligat să furnizeze Parlamentului European informaţii cu privire la documentele sensibile, în conformitate cu dispoziţiile convenite între instituţii,
întrucât membrii Parlamentului European care fac parte din comitetul special, constituit în temeiul Acordului interinstituţional, trebuie să fie abilitaţi pentru a avea acces la informaţiile sensibile în aplicarea principiului „necesităţii de a cunoaşte”,
având în vedere necesitatea de a stabili mecanisme specifice pentru primirea, tratarea şi controlul informaţiilor sensibile furnizate de Consiliu, de state membre, de ţări terţe sau de organizaţii internaţionale,
DECIDE:
Articolul 1
Prezenta decizie vizează adoptarea de măsuri suplimentare necesare aplicării Acordului interinstituţional privind accesul Parlamentului European la informaţiile sensibile ale Consiliului din domeniul politicii de securitate şi de apărare.
Articolul 2
Consiliul tratează cererile Parlamentului European de acces la informaţiile sale sensibile în conformitate cu propriile reglementări.
În cazul în care documentele solicitate au fost întocmite de alte instituţii, state membre, ţări terţe sau organizaţii internaţionale, ele se transmit cu acordul acestora.
Articolul 3
Preşedintele Parlamentului European răspunde de aplicarea, în cadrul acestei instituţii, a Acordului interinstituţional.
În acest sens, Preşedintele ia toate măsurile care se impun pentru a garanta tratarea confidenţială a informaţiilor primite direct de la Preşedintele Consiliului sau de la Secretarul General/Înaltul Reprezentant, sau a informaţiilor obţinute cu ocazia consultării documentelor sensibile în localurile Consiliului.
Articolul 4
În cazul în care, la cererea Preşedintelui Parlamentului European sau a preşedintelui comisiei pentru afaceri externe, drepturile omului, securitate comună şi politica de apărare, Preşedinţia Consiliului sau Secretarul General/Înaltul Reprezentant sunt invitaţi să furnizeze informaţii sensibile comitetului special creat prin Acordul interinstituţional, acestea se vor furniza în cel mai scurt termen.
În acest scop, Parlamentul European echipează o sală special concepută pentru aceasta.
Alegerea sălii se face în vederea asigurării unui nivel de protecţie echivalent cu cel prevăzut de Decizia 2001/264/CE a Consiliului din 19 martie 2001 de adoptare a regulamentului de securitate al Consiliului
JO L 101, 11.4.2001, p.
1.
pentru organizarea reuniunilor de acest tip.
Articolul 5
Reuniunea de informare prezidată de Preşedintele Parlamentului European sau de preşedintele comisiei menţionate anterior are loc cu uşile închise.
Cu excepţia celor 4 membri desemnaţi de Conferinţa preşedinţilor, numai funcţionarii care, date fiind funcţiile lor sau necesităţile serviciului, au fost abilitaţi şi autorizaţi să intre în sală sub rezerva „necesităţii de a cunoaşte”, au acces în sala de reuniune.
Articolul 6
În aplicarea alineatului 3.3 din Acordul interinstituţional deja menţionat, în cazul în care Preşedintele Parlamentului European sau preşedintele comisiei menţionate anterior decide să solicite consultarea documentelor care conţin informaţii sensibile, consultarea se efectuează în localurile Consiliului.
Consultarea documentelor la faţa locului se efectuează în versiunea sau versiunile disponibile.
Articolul 7
Membrii Parlamentului European care urmează să asiste la reuniunile de informare sau să ia cunoştinţă de documentele sensibile, fac obiectul unei proceduri de abilitare, asemeni membrilor Consiliului şi membrilor Comisiei.
În acest sens, Preşedintele Parlamentului European iniţiază demersurile necesare pe lângă autorităţile naţionale competente.
Articolul 8
Funcţionarii care trebuie să aibă acces la informaţiile sensibile sunt abilitaţi în conformitate cu dispoziţiile stabilite pentru celelalte instituţii.
Funcţionarii astfel abilitaţi, sub rezerva „necesităţii de a cunoaşte”, sunt chemaţi să asiste la reuniunile de informare menţionate anterior sau să ia cunoştinţă de conţinutul acestora.
În acest sens, Secretarul General acordă autorizaţia, după ce a primit avizul autorităţilor naţionale competente ale statelor membre, pe baza anchetei de securitate întreprinse de aceste autorităţi.
Articolul 9
Informaţiile obţinute cu ocazia acestor reuniuni sau cu ocazia consultării documentelor în localurile Consiliului nu fac obiectul divulgării, difuzării şi reproducerii, totale sau parţiale, indiferent de suportul pe care se prezintă.
De asemenea, nu se autorizează nici înregistrarea informaţiilor sensibile furnizate de către Consiliu.
Articolul 10
Membrii Parlamentului European desemnaţi de Conferinţa preşedinţilor pentru a avea acces la informaţii sensibile sunt obligaţi să păstreze confidenţialitatea.
Cei care nu respectă această obligaţie sunt înlocuiţi în cadrul comitetului special de un alt membru desemnat de Conferinţa preşedinţilor.
În acest scop, membrul care nu respectă această obligaţie poate fi audiat, înainte de excluderea sa din comitetul special, de Conferinţa preşedinţilor, întrunită în reuniune extraordinară cu uşile închise.
În afară de excluderea sa din comitetul special, membrul responsabil de scurgerea de informaţii poate face obiectul, dacă este cazul, unei proceduri judiciare în aplicarea legislaţiei în vigoare.
Articolul 11
Funcţionarii abilitaţi în mod corespunzător pentru a avea acces la informaţiile sensibile, în aplicarea principiului „necesităţii de a cunoaşte”, sunt obligaţi să păstreze confidenţialitatea.
Orice funcţionar care nu respectă această obligaţie face obiectul unei anchete întreprinse sub autoritatea Preşedintelui Parlamentului European şi, dacă este cazul, al unei proceduri disciplinare, în conformitate cu Statutul funcţionarilor.
În cazul unei proceduri judiciare, Preşedintele ia toate măsurile care se impun pentru a permite autorităţilor naţionale competente să declanşeze procedurile adecvate.
Articolul 12
Biroul este competent pentru a proceda la eventuale adaptări, modificări sau interpretări necesare pentru aplicarea acestei decizii.
Articolul 13
Prezenta decizie se va anexa la Regulamentul de procedură al Parlamentului European şi va intra în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităţilor Europene.
ANEXA
VIII
Modalităţi de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
Decizia Parlamentului European, a Consiliului şi a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
JO L 113, 19.5.1995, p.
2.
Parlamentul European, Consiliul şi Comisia,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului, în special articolul 20b,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 193,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice, în special articolul 107b,
întrucât este necesar să se definească modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European, în conformitate cu dispoziţiile prevăzute de tratatele de instituire a Comunităţilor Europene;
întrucât comisiile temporare de anchetă trebuie să poată dispune de mijloacele necesare pentru îndeplinirea funcţiilor lor; întrucât, este necesar ca, în acest scop, statele membre, precum şi instituţiile şi organele Comunităţilor Europene, să ia toate măsurile pentru facilitarea îndeplinirii acestor funcţii;
întrucât secretul şi confidenţialitatea lucrărilor comisiilor temporare de anchetă trebuie să fie protejate;
întrucât, la cererea uneia dintre cele trei instituţii în cauză, modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă vor putea fi revizuite, după încheierea prezentei legislaturi a Parlamentului European, în conformitate cu experienţa dobândită,
ADOPTĂ DE COMUN ACORD PREZENTA DECIZIE:
Articolul
1
Modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European sunt definite de prezenta decizie, în conformitate cu articolul 20b din Tratatul CECO, cu articolul 193 din Tratatul CE şi cu articolul 107b din Tratatul CEEA.
Articolul
2
(1)
În condiţiile şi limitele stabilite de tratatele prevăzute la articolul 1 şi în cadrul îndeplinirii misiunilor care îi revin, Parlamentul European poate constitui, la cererea unui sfert dintre membrii săi, o comisie temporară de anchetă pentru a examina pretinsele încălcări sau administrări defectuoase în aplicarea dreptului comunitar care ar fi imputabile fie unei instituţii, fie unui organ al Comunităţilor Europene, fie unei administraţii publice a unui stat membru, fie unor persoane mandatate de dreptul comunitar pentru aplicarea acestuia.
Parlamentul European stabileşte componenţa şi regulile interne de funcţionare a comisiilor temporare de anchetă.
Decizia privind constituirea unei comisii temporare de anchetă, prin care se precizează în special obiectul de activitate al acesteia şi termenul de depunere a raportului acesteia, se publică în Jurnalul Oficial al Comunităţilor Europene.
(2)
Comisia temporară de anchetă îşi îndeplineşte funcţiile respectând atribuţiile conferite de tratate instituţiilor şi organelor Comunităţilor Europene.
Membrii comisiei temporare de anchetă, precum şi orice altă persoană care, prin funcţia pe care o deţine a luat cunoştinţă cu privire la faptele, informaţiile, cunoştinţele, documentele sau obiectele asupra cărora trebuie păstrat secretul în temeiul dispoziţiilor adoptate de un stat membru sau de o instituţie a Comunităţii, sunt obligaţi, chiar şi după încetarea funcţiilor, să păstreze secretul faţă de orice persoană neautorizată sau faţă de public.
Audierile şi depoziţiile au loc în cadrul unei şedinţe publice.
La cererea unui sfert dintre membrii comisiei de anchetă sau a autorităţilor comunitare sau naţionale sau în cazul în care comisia temporară de anchetă este sesizată asupra unor informaţii secrete, şedinţa se desfăşoară de drept cu uşile închise.
Orice martor şi orice expert au dreptul să facă depoziţii sau să depună mărturie cu uşile închise.
(3)
O comisie temporară de anchetă nu poate examina chestiuni pendinte în faţa unei instanţe naţionale sau comunitare atât timp cât procedura jurisdicţională nu s-a încheiat.
În termen de două luni, fie de la publicarea efectuată în conformitate cu alineatul (1), fie după ce Comisia a luat cunoştinţă de o acuzaţie, făcută în faţa unei comisii temporare de anchetă, privind o încălcare a dreptului comunitar, comisă de un stat membru, Comisia poate notifica Parlamentului European că un fapt vizat de o comisie temporară de anchetă face obiectul unei proceduri comunitare precontencioase; în acest caz, comisia temporară de anchetă ia toate măsurile necesare pentru a permite Comisiei să îşi exercite pe deplin atribuţiile în conformitate cu tratatele.
(4)
Existenţa unei comisii temporare de anchetă se încheie la depunerea raportului, în termenul stabilit la constituirea acesteia, sau, cel târziu, la expirarea unui termen de cel mult douăsprezece luni de la data constituirii acesteia şi, în orice caz, la încheierea legislaturii.
Printr-o decizie motivată, Parlamentul poate proroga, de două ori, termenul de douăsprezece luni cu câte o perioadă de trei luni.
Această decizie se publică în Jurnalul Oficial al Comunităţilor Europene.
(5)
O comisie temporară de anchetă nu poate fi constituită sau reconstituită, pentru fapte care au făcut deja obiectul unei anchete a unei comisii temporare de anchetă, înainte de expirarea unui termen minim de douăsprezece luni după depunerea raportului privind această anchetă sau de la sfârşitul misiunii acesteia, cu excepţia cazului în care apar fapte noi.
Articolul
3
(1)
Comisia temporară de anchetă procedează la anchetele necesare pentru a verifica pretinsele încălcări sau administrări defectuoase în aplicarea dreptului comunitar, în condiţiile prevăzute în continuare.
(2)
Comisia temporară de anchetă poate adresa o invitaţie unei instituţii sau unui organ al Comunităţilor Europene sau guvernului unui stat membru în vederea desemnării de către aceştia a unui membru care să participe la lucrările sale.
(3)
La cererea motivată a comisiei temporare de anchetă, statele membre în cauză şi instituţiile sau organele Comunităţilor Europene desemnează funcţionarul sau agentul pe care îl autorizează să se înfăţişeze înaintea comisiei temporare de anchetă, dacă nu se opun raţiuni care ţin de secret sau de siguranţa publică sau naţională, în conformitate cu legislaţia naţională sau cea comunitară.
Funcţionarii sau agenţii în cauză se exprimă în numele şi pe baza instrucţiunilor guvernului sau instituţiei care i-a desemnat.
Aceştia trebuie să respecte, în continuare, obligaţiile care decurg din statutul lor.
(4)
Autorităţile statelor membre şi instituţiile sau organele Comunităţilor Europene furnizează unei comisii temporare de anchetă, la invitaţia acesteia sau din proprie iniţiativă, documentele necesare pentru îndeplinirea îndatoririlor sale, cu excepţia cazului în care sunt împiedicate să facă acest lucru de raţiuni care ţin de secret sau de siguranţa publică sau naţională, în conformitate cu actele cu putere de lege sau normele administrative interne sau comunitare.
(5)
Alineatele (3) şi (4) nu aduc atingere celorlalte dispoziţii proprii statelor membre care se opun înfăţişării funcţionarilor sau transmiterii documentelor.
Orice dificultate determinată de raţiunile ce ţin de secret sau de siguranţa publică sau naţională sau de dispoziţiile prevăzute la primul paragraf este notificată Parlamentului European de către un reprezentant abilitat să angajeze guvernul statului membru în cauză sau instituţia.
(6)
Instituţiile sau organele Comunităţilor Europene furnizează comisiei temporare de anchetă documentele provenite de la un stat membru numai după informarea acestuia.
Acestea comunică comisiei temporare de anchetă documentele cărora li se aplică alineatul (5) numai după exprimarea acordului de către statul membru în cauză.
(7)
Dispoziţiile alineatelor (3), (4) şi (5) se aplică în cazul persoanelor fizice sau juridice mandatate de dreptul comunitar pentru aplicarea acestuia.
(8)
În măsura necesară îndeplinirii îndatoririlor care îi revin, comisia temporară de anchetă poate cere oricărei alte persoane să depună mărturie în faţa ei.
În cazul în care introducerea în cauză a unei persoane în cursul unei anchete poate cauza prejudicii acesteia, persoanei respective i se aduce la cunoştinţă acest lucru de către comisia temporară de anchetă care o audiază, în cazul în care aceasta solicită audierea.
Articolul
4
(1)
Informaţiile adunate de comisia temporară de anchetă sunt destinate exclusiv îndeplinirii îndatoririlor acesteia.
Aceste informaţii pot fi făcute publice numai în cazul în care nu conţin elemente de natură secretă sau confidenţială sau în cazul în care introduc în cauză persoane în mod nominal.
Parlamentul European adoptă actele cu putere de lege şi normele administrative necesare pentru a proteja secretul şi confidenţialitatea lucrărilor comisiilor temporare de anchetă.
(2)
Raportul comisiei temporare de anchetă se prezintă Parlamentului European, care poate decide să-l facă public, în conformitate cu dispoziţiile alineatului (1).
(3)
Parlamentul European poate transmite instituţiilor sau organelor Comunităţilor Europene sau statelor membre recomandările adoptate pe baza raportului comisiei temporare de anchetă.
Acestea vor trage concluziile pe care le consideră adecvate.
Articolul
5
Orice comunicare la adresa autorităţilor naţionale ale statelor membre în scopul aplicării prezentei decizii se face prin intermediul reprezentanţelor permanente ale acestora pe lângă Uniunea Europeană.
Articolul
6
La cererea Parlamentului European, a Consiliului sau a Comisiei, modalităţile menţionate anterior pot fi revizuite, după încheierea prezentei legislaturi a Parlamentului European, pe baza experienţei dobândite.
Articolul
7
Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităţilor Europene.
ANEXA
IX
Dispoziţii de aplicare a articolului 9 alineatul (4) – Grupuri de interese pe lângă Parlamentul European
Articolul
1
Legitimaţia de acces
(1)
Legitimaţia de acces este o cartelă plastifiată conţinând o fotografie de identitate a titularului, numele şi prenumele acestuia, precum şi denumirea întreprinderii, a organizaţiei sau numele persoanei pentru care acesta lucrează.
Legitimaţia de acces trebuie purtată de titular în permanenţă, într-un mod vizibil şi în orice local al Parlamentului.
Nerespectarea acestei obligaţii poate conduce la retragerea legitimaţiei.
Legitimaţiile de acces diferă, prin formă şi culoare, de ecusoanele eliberate pentru vizitatorii ocazionali.
(2)
Legitimaţiile de acces se reînnoiesc numai în cazul în care titularii au respectat obligaţiile prevăzute la articolul 9 alineatul (4) din regulament.
Orice contestare, de către un deputat, a activităţii unui reprezentant sau a unui grup de interese se trimite chestorilor, care examinează cazul şi pot decide menţinerea sau retragerea legitimaţiei de acces.
(3)
Legitimaţiile de acces nu autorizează în niciun caz accesul titularilor la reuniunile Parlamentului sau ale organelor sale, altele decât cele declarate publice şi, în acest caz, nu le acordă nicio derogare de la regulile de acces care se aplică oricărui alt cetăţean al Uniunii.
Articolul
2
Asistenţii
(1)
La începutul fiecărei legislaturi, chestorii stabilesc numărul maxim de asistenţi pe care îi poate acredita un deputat.
În momentul preluării funcţiilor, asistenţii acreditaţi dau o declaraţie scrisă în care enumeră activităţile profesionale şi orice altă funcţie sau activitate remunerată pe care o exercită.
(2)
Asistenţii au acces în Parlament în aceleaşi condiţii ca şi personalul Secretariatului General sau al grupurilor politice.
(3)
Orice altă persoană, inclusiv cele care lucrează direct cu deputaţii, poate avea acces în Parlament numai în condiţiile prevăzute la articolul 9 alineatul (4) din regulament.
Articolul
3
Codul de conduită
(1)
În cadrul relaţiilor pe care le au cu Parlamentul, persoanele înscrise în registrul prevăzut la articolul 9 alineatul (4):
(a)
trebuie să respecte dispoziţiile articolului 9 din regulament şi din prezenta anexă;
(b)
trebuie să declare deputaţilor, personalului acestora sau funcţionarilor instituţiei ce interes sau interese reprezintă;
(c)
trebuie să se abţină de la orice demers în vederea obţinerii de informaţii pe căi necinstite;
(d)
nu pot să invoce nicio relaţie oficială cu Parlamentul, indiferent de raportul în care se află cu terţii;
(e)
nu pot să distribuie unor terţi, în scopuri lucrative, copii ale documentelor obţinute la Parlament;
(f)
trebuie să se conformeze strict dispoziţiilor de la anexa I articolul 2 al doilea paragraf;
(g)
trebuie să se asigure că orice asistenţă furnizată în cadrul dispoziţiilor de la anexa I articolul 2 este declarată în registrul prevăzut în acest scop;
(h)
trebuie să se conformeze, în cazul recrutării de foşti funcţionari ai instituţiilor, dispoziţiilor prevăzute de statutul funcţionarilor;
(i)
trebuie să se conformeze oricărei reguli stabilite de Parlament privind drepturile şi responsabilităţile foştilor deputaţi;
(j)
trebuie să obţină acordul prealabil al deputatului sau deputaţilor interesaţi în ceea ce priveşte legătura contractuală cu un asistent sau angajarea unui asistent şi să se asigure că aceasta este declarată în registrul prevăzut la articolul 9 alineatul (4) din regulament, pentru evitarea unor eventuale conflicte de interese.
(2)
Orice abatere de la prezentul cod de conduită poate conduce la retragerea legitimaţiei de acces eliberate persoanelor interesate şi, dacă este cazul, întreprinderii pentru care lucrează acestea.
ANEXA
X
Exercitarea funcţiilor Ombudsmanului
A.
Decizia Parlamentului European privind statutul şi condiţiile generale pentru exercitarea funcţiilor Ombudsmanului
Adoptată la 9 martie 1994 (JO L 113, 4.5.1994, p.
15) şi modificată prin Decizia Parlamentului din 14 martie 2002 (JO L 92, 9.4.2002, p.
13) privind eliminarea articolelor 12 şi 16.
Parlamentul European,
având în vedere Tratatele de instituire a Comunităţilor Europene, în special articolul 195 alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, articolul 20d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului şi articolul 107d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice,
având în vedere avizul Comisiei,
având în vedere aprobarea Consiliului,
întrucât este necesar să se stabilească statutul şi condiţiile generale de exercitare a funcţiilor Ombudsmanului, în conformitate cu dispoziţiile prevăzute de Tratatele de instituire a Comunităţilor Europene;
întrucât este necesară determinarea condiţiilor în care Ombudsmanul poate fi sesizat printr-o plângere, precum şi a relaţiilor dintre exercitarea funcţiilor Ombudsmanului şi procedurile jurisdicţionale sau administrative;
întrucât Ombudsmanul, care poate acţiona şi din proprie iniţiativă, trebuie să poată dispune de toate elementele necesare exercitării funcţiilor sale; întrucât, în acest scop, instituţiile şi organele comunitare sunt obligate să furnizeze Ombudsmanului, la cererea acestuia, informaţiile pe care le solicită, cu excepţia cazurilor în care există motive justificate în mod corespunzător ce impun păstrarea secretului şi fără a aduce atingere obligaţiei Ombudsmanului de a nu le divulga; întrucât autorităţile statelor membre sunt obligate să furnizeze Ombudsmanului toate informaţiile necesare, cu excepţia cazului în care aceste informaţii sunt reglementate fie de acte cu putere de lege sau norme administrative privind secretul, fie de acte care împiedică transmiterea acestora; întrucât, în cazul în care nu i se acordă asistenţa dorită, Ombudsmanul informează Parlamentul European cu privire la aceasta, iar Parlamentului European îi revine sarcina de a întreprinde demersurile adecvate;
întrucât este necesar să se prevadă procedurile de urmat în cazul în care rezultatele anchetelor Ombudsmanului conduc la descoperirea unor cazuri de administrare defectuoasă; întrucât ar trebui să se prevadă, de asemenea, prezentarea unui raport global al Ombudsmanului în faţa Parlamentului European, la sfârşitul fiecărei sesiuni anuale;
întrucât Ombudsmanul şi personalul acestuia sunt obligaţi să păstreze confidenţialitatea cu privire la informaţiile de care au luat cunoştinţă în timpul exercitării funcţiilor lor; întrucât Ombudsmanul are, în schimb, obligaţia de a informa autorităţile competente cu privire la faptele pe care le consideră aflate sub incidenţa dreptului penal şi de care a luat cunoştinţă în timpul unei anchete;
întrucât este necesar să se prevadă posibilitatea unei cooperări între Ombudsman şi autorităţile similare din anumite state membre, cu respectarea legislaţiilor naţionale aplicabile;
întrucât revine Parlamentului European să numească Ombudsmanul la începutul şi pe durata fiecărei legislaturi dintre personalităţile care sunt cetăţeni ai Uniunii şi prezintă toate garanţiile de independenţă şi de competenţă necesare;
întrucât ar trebui să se prevadă condiţiile de încetare a funcţiilor Ombudsmanului;
întrucât Ombudsmanul trebuie să-şi exercite funcţiile în deplină independenţă, în conformitate cu angajamentul solemn pe care îl ia în faţa Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene încă de la intrarea în funcţie; întrucât este necesar să se determine incompatibilităţile cu funcţia de Ombudsman, precum şi remuneraţia, privilegiile şi imunităţile acordate acestuia;
întrucât ar trebui să se prevadă dispoziţii privind funcţionarii şi agenţii secretariatului care asistă Ombudsmanul şi bugetul acestuia; întrucât sediul Ombudsmanului trebuie să fie acelaşi cu sediul Parlamentului European;
întrucât revine Ombudsmanului să adopte dispoziţiile de punere în aplicare a prezentei decizii; întrucât este, de asemenea, necesar să se stabilească anumite dispoziţii tranzitorii care se aplică primului Ombudsman numit după intrarea în vigoare a Tratatului privind Uniunea Europeană,
DECIDE:
Articolul
1
(1)
Statutul şi condiţiile generale de exercitare a funcţiilor Ombudsmanului se stabilesc prin prezenta decizie, în conformitate cu articolul 195 alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, articolul 20d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului şi articolul 107d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice.
(2)
Ombudsmanul îşi îndeplineşte funcţiile cu respectarea competenţelor conferite de tratate instituţiilor şi organelor comunitare.
(3)
Ombudsmanul nu poate interveni într-o procedură pe rolul unei instanţe şi nici nu poate pune la îndoială temeinicia unei hotărâri judiciare.
Articolul
2
(1)
În condiţiile şi limitele stabilite de tratatele menţionate anterior, Ombudsmanul contribuie la identificarea cazurilor de administrare defectuoasă din activitatea instituţiilor şi organelor comunitare, cu excepţia Curţii de Justiţie şi a Tribunalului de Primă Instanţă în exercitarea competenţelor jurisdicţionale ale acestora, şi la formularea de recomandări în vederea remedierii situaţiei.
Acţiunea oricărei alte autorităţi sau persoane nu poate face obiectul unei plângeri adresate Ombudsmanului.
(2)
Orice cetăţean al Uniunii şi orice persoană fizică sau juridică având reşedinţa sau sediul social într-un stat membru al Uniunii poate sesiza Ombudsmanul, direct sau prin intermediul unui membru al Parlamentului European, printr-o plângere referitoare la un caz de administrare defectuoasă în activitatea instituţiilor sau organelor comunitare, cu excepţia Curţii de Justiţie şi a Tribunalului de Primă Instanţă în exercitarea competenţelor jurisdicţionale ale acestora.
Ombudsmanul informează instituţia sau organul în cauză de îndată ce a fost sesizat printr-o plângere.
(3)
Plângerea trebuie să precizeze obiectul acesteia, precum şi identitatea persoanei căreia îi aparţine; această persoană poate cere ca plângerea să rămână confidenţială.
(4)
Plângerea trebuie să fie introdusă în termen de doi ani de la data la care faptele care o justifică sunt aduse la cunoştinţa autorului acesteia şi să fi fost precedată de demersurile administrative corespunzătoare pe lângă instituţiile şi organele în cauză.
(5)
Ombudsmanul poate recomanda autorului plângerii să se adreseze altei autorităţi.
(6)
Plângerile prezentate Ombudsmanului nu întrerup termenele căilor de atac în procedurile jurisdicţionale sau administrative.
(7)
În cazul în care Ombudsmanul, în conformitate cu o procedură jurisdicţională în curs sau încheiată cu privire la faptele reclamate, trebuie să declare inadmisibilă o plângere sau să pună capăt examinării acesteia, rezultatele eventualelor anchete pe care le-a întreprins înainte se clasează.
(8)
Ombudsmanul poate fi sesizat printr-o plângere cu privire la raporturile de muncă între instituţiile şi organele comunitare şi funcţionarii acestora sau alţi agenţi numai în cazul în care posibilităţile privind cererile sau plângerile administrative interne, în special procedurile prevăzute la articolul 90 alineatele (1) şi (2) din Statutul funcţionarilor au fost epuizate de persoana interesată şi după expirarea termenelor de răspuns din partea autorităţii sesizate în acest mod.
(9)
Ombudsmanul informează autorul plângerii în cel mai scurt timp cu privire la cursul dat plângerii.
Articolul
3
(1)
Ombudsmanul efectuează, din proprie iniţiativă sau ca urmare a unei plângeri, toate anchetele pe care le consideră justificate pentru a clarifica orice posibil caz de administrare defectuoasă în activitatea instituţiilor şi organelor comunitare.
Ombudsmanul informează, cu privire la aceasta, instituţia sau organul în cauză, care poate să-i transmită orice observaţie utilă.
(2)
Instituţiile şi organele comunitare sunt obligate să furnizeze Ombudsmanului informaţiile pe care acesta le solicită şi îi permit accesul la dosarele în cauză.
Acestea pot refuza furnizarea informaţiilor şi a accesului la dosarele în cauză numai pentru motive ce ţin de păstrarea secretului, justificate în mod corespunzător.
Instituţiile şi organele comunitare acordă accesul la documentele care emană de la un stat membru, clasificate secrete în temeiul unui act cu putere de lege sau al unei norme administrative, numai după obţinerea acordului prealabil al statului membru respectiv.
Acestea acordă accesul la alte documente care emană de la un stat membru după informarea statului membru în cauză.
În ambele cazuri, în conformitate cu articolul 4, Ombudsmanul nu poate divulga conţinutul documentelor.
Funcţionarii şi ceilalţi agenţi ai instituţiilor şi organelor comunitare sunt obligaţi să depună mărturie la cererea Ombudsmanului; aceştia se exprimă în numele şi în conformitate cu instrucţiunile administraţiei de care aparţin şi sunt obligaţi să păstreze secretul profesional.
(3)
La cererea Ombudsmanului, autorităţile statelor membre sunt obligate să-i furnizeze, prin intermediul reprezentanţelor permanente ale statelor membre pe lângă Comunităţile Europene, toate informaţiile care ar putea contribui la clarificarea cazurilor de administrare defectuoasă din partea instituţiilor sau organelor comunitare, cu excepţia cazului în care aceste informaţii sunt reglementate fie de acte cu putere de lege sau norme administrative privind secretul, fie de acte care împiedică transmiterea acestora.
Cu toate acestea, în ultimul caz menţionat, statul membru interesat poate permite Ombudsmanului consultarea informaţiilor, cu condiţia ca acesta să-şi ia angajamentul de a nu le divulga conţinutul.
(4)
În cazul în care Ombudsmanului nu i se acordă asistenţa pe care o solicită, acesta informează Parlamentul European care întreprinde demersurile adecvate.
(5)
În măsura posibilului, Ombudsmanul încearcă să găsească, împreună cu instituţia sau organul în cauză, o soluţie care să elimine cazurile de administrare defectuoasă şi să rezolve în mod satisfăcător plângerea.
(6)
În cazul în care Ombudsmanul descoperă un caz de administrare defectuoasă, acesta sesizează instituţia sau organul în cauză şi, dacă este necesar, îi prezintă mai multe proiecte de recomandări.
Instituţia sau organul sesizat îi transmite un aviz detaliat în termen de trei luni.
(7)
Ombudsmanul transmite apoi un raport Parlamentului European şi instituţiei sau organului în cauză.
De asemenea, acesta poate include în respectivul raport o serie de recomandări.
Autorul plângerii este informat, prin grija Ombudsmanului, cu privire la rezultatul anchetei, la avizul emis de instituţia sau organul în cauză şi la eventualele recomandări prezentate de Ombudsman.
(8)
La încheierea fiecărei sesiuni anuale, Ombudsmanul prezintă Parlamentului European un raport privind rezultatele anchetelor întreprinse.
Articolul
4
(1)
Ombudsmanul şi personalul acestuia – căruia i se aplică dispoziţiile articolului 287 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, ale articolului 47 alineatul (2) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului şi ale articolului 194 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice – sunt obligaţi să nu divulge informaţiile şi documentele care le-au fost aduse la cunoştinţă în timpul anchetelor efectuate.
De asemenea, Ombudsmanul şi personalul acestuia au obligaţia de confidenţialitate cu privire la orice informaţie care ar putea cauza prejudicii autorului plângerii sau oricărei alte persoane în cauză, fără a aduce atingere dispoziţiilor alineatului (2).
(2)
În cazul în care, în cadrul unei anchete, Ombudsmanul ia cunoştinţă de fapte pe care le consideră aflate sub incidenţa dreptului penal, acesta informează imediat autorităţile naţionale competente prin intermediul reprezentanţelor permanente ale statelor membre pe lângă Comunităţile Europene, precum şi, dacă este necesar, instituţia comunitară de care depinde funcţionarul sau agentul în cauză, aceasta putând pune în aplicare articolul 18 al doilea paragraf din Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Comunităţilor Europene.
De asemenea, Ombudsmanul poate informa instituţia sau organul comunitar în cauză cu privire la faptele care pun în discuţie, din punct de vedere disciplinar, comportamentul unuia dintre funcţionarii sau agenţii acestora.
Articolul
5
În măsura în care această cooperare poate contribui la întărirea eficienţei anchetelor şi la mai buna protejare a drepturilor şi intereselor persoanelor care îi adresează plângeri, Ombudsmanul poate coopera cu autorităţile de acelaşi tip, existente în anumite state membre, cu respectarea legislaţiilor naţionale aplicabile.
Ombudsmanul nu poate solicita, pe această cale, documente la care nu ar avea acces în conformitate cu dispoziţiile articolului 3.
Articolul
6
(1)
Ombudsmanul este numit de Parlamentul European după fiecare alegere a acestuia şi pe durata întregii legislaturi.
Mandatul acestuia se poate reînnoi.
(2)
Ombudsmanul este ales dintre personalităţile care sunt cetăţeni ai Uniunii, se bucură de toate drepturile civile şi politice, prezintă toate garanţiile de independenţă şi îndeplinesc condiţiile necesare în ţara de origine pentru exercitarea celor mai înalte funcţii jurisdicţionale sau posedă o experienţă şi o competenţă recunoscute pentru îndeplinirea funcţiilor de Ombudsman.
Articolul
7
(1)
Funcţiile Ombudsmanului încetează fie la încheierea mandatului acestuia, fie în cazul demisiei sau destituirii.
(2)
Cu excepţia cazului destituirii, Ombudsmanul rămâne în funcţie până la înlocuirea sa.
(3)
În cazul încetării anticipate a exercitării funcţiilor de Ombudsman, succesorul acestuia este numit în termen de trei luni de la momentul în care locul a devenit vacant, pentru restul perioadei rămase până la încheierea legislaturii.
Articolul
8
La cererea Parlamentului European, Curtea de Justiţie a Comunităţilor Europene îl poate destitui pe acel Ombudsman care nu mai îndeplineşte condiţiile necesare exercitării funcţiilor sau care a comis o abatere gravă.
Articolul
9
(1)
Ombudsmanul îşi exercită funcţiile în condiţii de independenţă totală, în interesul general al Comunităţilor Europene şi al cetăţenilor Uniunii.
În vederea îndeplinirii acestor funcţii, acesta nu solicită şi nu acceptă instrucţiuni de la niciun guvern şi de la niciun organism.
Ombudsmanul se abţine de la orice act incompatibil cu caracterul funcţiilor sale.
(2)
La preluarea funcţiei, Ombudsmanul îşi ia angajamentul solemn, în faţa Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene, să îşi exercite funcţiile în deplină independenţă şi imparţialitate şi să respecte, pe toată durata exercitării mandatului şi după încheierea acestuia, obligaţiile care decurg din funcţia sa, în special obligaţia de onestitate şi de discreţie în cazul acceptării anumitor funcţii sau avantaje după încetarea funcţiei de Ombudsman.
Articolul
10
(1)
Pe durata exercitării funcţiilor, Ombudsmanul nu poate exercita nicio altă funcţie politică sau administrativă sau o activitate profesională, indiferent dacă este remunerată sau nu.
(2)
În ceea ce priveşte remuneraţia, indemnizaţiile şi pensia pentru vechime în muncă, Ombudsmanul este asimilat unui judecător de la Curtea de Justiţie a Comunităţilor Europene.
(3)
Articolele 12-15 şi articolul 18 din Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Comunităţilor Europene se aplică în cazul Ombudsmanului, funcţionarilor şi agenţilor care compun secretariatul acestuia.
Articolul
11
(1)
Ombudsmanul este asistat de un secretariat, al cărui responsabil principal este numit de acesta.
(2)
Funcţionarii şi agenţii din secretariatul Ombudsmanului se supun regulamentelor şi normelor care se aplică în cazul funcţionarilor şi al celorlalţi agenţi ai Comunităţilor Europene.
Numărul acestora se stabileşte anual în cadrul procedurii bugetare.
(3)
Funcţionarii Comunităţilor Europene şi ai statelor membre, care sunt numiţi agenţi în cadrul secretariatului Ombudsmanului sunt detaşaţi în interes de serviciu, cu garanţia reintegrării cu drepturi depline în instituţia de origine.
(4)
Pentru chestiuni privind personalul de care dispune, Ombudsmanul este asimilat instituţiilor în sensul articolului 1 din Statutul funcţionarilor Comunităţilor Europene.
Articolul
12
(Eliminat)
Articolul
13
Sediul Ombudsmanului este sediul Parlamentului European.
Articolul
14
Ombudsmanul adoptă dispoziţiile de punere în aplicare a prezentei decizii.
Articolul
15
Primul Ombudsman numit după intrarea în vigoare a Tratatului privind Uniunea Europeană este numit pentru perioada care rămâne până la încheierea legislaturii.
Articolul
16
(Eliminat)
Articolul
17
Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Comunităţilor Europene.
Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării.
B.
Decizia Ombudsmanului European privind adoptarea dispoziţiilor de executare
Adoptată la 8 iulie 2002 şi modificată prin Decizia Ombudsmanului din 5 aprilie 2004.
.
Articolul
1
Definiţii
În sensul prezentelor dispoziţii de executare,
(a)
expresia „instituţie în cauză” desemnează instituţia sau organul comunitar care face obiectul unei plângeri sau al unei anchete din proprie iniţiativă;
(b)
termenul „statut” desemnează statutul şi condiţiile generale de exercitare a funcţiilor de către Ombudsman.
Articolul
2
Primirea plângerilor
2.1
Plângerile primite sunt identificate, înregistrate şi numerotate.
2.2
Autorului plângerii i se trimite o confirmare de primire în care sunt indicate numărul de înregistrare a plângerii şi coordonatele juristului responsabil cu soluţionarea cauzei.
2.3
O petiţie trimisă Ombudsmanului de către Parlamentul European cu acordul petiţionarului se tratează ca o plângere.
2.4
Dacă este necesar, Ombudsmanul poate trimite plângerea, cu acordul autorului acesteia, la Parlamentul European pentru a fi tratată ca o petiţie.
2.5
Dacă este necesar, Ombudsmanul poate trimite plângerea, cu acordul autorului acesteia, unei alte autorităţi competente.
Articolul
3
Admisibilitatea plângerilor
3.1
Pe baza criteriilor enunţate de tratat şi de statut, Ombudsmanul stabileşte dacă o plângere este de competenţa sa şi, în caz afirmativ, dacă este admisibilă; înainte de a lua decizia, Ombudsmanul poate cere autorului acesteia să furnizeze informaţii sau documente suplimentare.
3.2
În cazul în care plângerea nu este de competenţa sa sau nu este admisibilă, Ombudsmanul închide dosarul consacrat acesteia.
Ombudsmanul informează autorul acesteia cu privire la decizia adoptată şi o motivează.
De asemenea, Ombudsmanul poate recomanda autorului acesteia să se adreseze unei alte autorităţi.
Articolul
4
Anchete efectuate pe baza plângerilor admisibile
4.1
Ombudsmanul hotărăşte dacă există suficiente elemente care să justifice începerea unei anchete pe baza unei plângeri admisibile.
4.2
În cazul în care Ombudsmanul consideră că elementele sunt insuficiente pentru a justifica începerea unei anchete, acesta închide dosarul aferent plângerii şi informează autorul plângerii cu privire la aceasta.
4.3
În cazul în care Ombudsmanul consideră că elementele sunt suficiente pentru a justifica începerea unei anchete, acesta informează autorul plângerii şi instituţia în cauză cu privire la aceasta.
Ombudsmanul transmite instituţiei în cauză o copie a plângerii şi îi cere să emită un aviz într-un termen dat, care, în mod normal, nu poate depăşi trei luni.
Cererea adresată instituţiei în cauză poate specifica anumite aspecte ale plângerii sau considerente speciale, care vor trebui tratate în aviz.
4.4
Ombudsmanul trimite avizul instituţiei în cauză autorului plângerii.
Acesta are posibilitatea de a prezenta observaţii Ombudsmanului într-un termen dat care, în mod normal, nu poate depăşi o lună.
4.5
După examinarea avizului şi a eventualelor observaţii făcute de autorul plângerii, Ombudsmanul poate decide clasarea cauzei printr-o decizie motivată sau continuarea anchetei.
Ombudsmanul informează autorul plângerii şi instituţia în cauză cu privire la aceasta.
Articolul
5
Competenţe de investigare
5.1
Sub rezerva condiţiilor enunţate de statut, Ombudsmanul poate solicita instituţiilor şi organelor comunitare, precum şi autorităţilor statelor membre să furnizeze, într-un termen rezonabil, informaţiile şi documentele necesare anchetei.
5.2
Ombudsmanul poate consulta arhivele instituţiei comunitare în cauză, cu scopul de a se asigura că aceasta a furnizat răspunsuri exacte şi complete.
Ombudsmanul poate face copii ale tuturor actelor relevante sau doar ale unora.
Acesta informează autorul plângerii cu privire la consultarea arhivelor.
5.3
Ombudsmanul poate solicita funcţionarilor sau agenţilor instituţiilor sau organelor comunitare să depună mărturie în condiţiile prevăzute de statut.
5.4
Ombudsmanul poate solicita instituţiilor şi organelor comunitare să ia măsurile necesare pentru ca acesta să poată cerceta la faţa locului.
5.5
Ombudsmanul poate dispune efectuarea studiilor sau expertizelor pe care le consideră necesare pentru finalizarea unei anchete.
Articolul
6
Soluţii amiabile
6.1
În cazul în care Ombudsmanul constată un caz de administrare defectuoasă, acesta cooperează cât mai îndeaproape cu instituţia în cauză pentru a găsi o soluţie amiabilă, cu scopul de a elimina cazul de administrare defectuoasă şi de a da o soluţie favorabilă autorului plângerii.
6.2
În cazul în care Ombudsmanul consideră că o astfel de cooperare a reuşit, acesta clasează cauza printr-o decizie motivată.
Autorul plângerii şi instituţia în cauză sunt informaţi de către Ombudsman cu privire la decizia luată.
6.3
În cazul în care Ombudsmanul consideră că o soluţie amiabilă este imposibilă sau în cazul în care căutarea acestei soluţii nu a dat niciun rezultat, acesta clasează cauza printr-o decizie motivată care poate cuprinde un comentariu critic sau întocmeşte un raport conţinând proiectele de recomandări.
Articolul
7
Comentarii critice
7.1
Ombudsmanul formulează un comentariu critic în cazul în care consideră că:
(a)
instituţia în cauză nu mai poate elimina cazul de administrare defectuoasă şi
(b)
nu există implicaţii generale ale cazului de administrare defectuoasă.
7.2
În cazul în care clasează cauza formulând un comentariu critic, Ombudsmanul informează autorul plângerii cu privire la aceasta.
Articolul
8
Rapoarte şi recomandări
8.1
Ombudsmanul întocmeşte un raport conţinând proiecte de recomandări la adresa instituţiei în cauză în cazul în care consideră că:
(a)
instituţia în cauză poate elimina cazul de administrare defectuoasă sau
(b)
există implicaţii generale ale cazului de administrare defectuoasă.
8.2
Ombudsmanul trimite instituţiei în cauză şi autorului plângerii câte un exemplar al raportului şi al proiectelor de recomandări.
8.3
Instituţia în cauză trimite Ombudsmanului un aviz detaliat în termen de trei luni.
Avizul detaliat poate conţine acceptarea deciziei Ombudsmanului şi poate prezenta în detaliu măsurile luate în vederea aplicării proiectelor de recomandări.
8.4
În cazul în care Ombudsmanul consideră că avizul detaliat nu este satisfăcător, acesta poate întocmi şi trimite Parlamentului European un raport special privind cazul de administrare defectuoasă.
Acest raport poate conţine recomandări.
Ombudsmanul trimite instituţiei în cauză şi autorului plângerii câte un exemplar al raportului.
Articolul
9
Anchete din proprie iniţiativă
9.1
Ombudsmanul poate hotărî începerea unei anchete din proprie iniţiativă.
9.2
Ombudsmanul dispune de aceleaşi competenţe de investigare pentru anchetele din proprie iniţiativă ca şi pentru anchetele iniţiate în baza unei plângeri.
9.3
Procedura privind anchetele iniţiate în baza unei plângeri se aplică, în mod analog, în cazul anchetelor din proprie iniţiativă.
Articolul
10
Elemente de procedură
10.1
O plângere este clasificată confidenţială de către Ombudsman la cererea autorului acesteia.
O plângere poate fi clasificată confidenţială de către Ombudsman din proprie iniţiativă, în cazul în care consideră acest lucru necesar pentru protecţia intereselor autorului plângerii sau ale unei terţe părţi.
10.2
Ombudsmanul poate lua măsuri de tratare prioritară a unei plângeri în cazul în care consideră oportun acest lucru.
10.3
În cazul în care este începută o procedură jurisdicţională cu privire la faptele supuse examinării Ombudsmanului, acesta clasează cauza.
Rezultatele eventualelor investigaţii efectuate în prealabil se clasează fără a li se da curs.
10.4
Ombudsmanul informează autorităţile naţionale competente şi, dacă este necesar, o instituţie sau un organ comunitar cu privire la faptele care intră sub incidenţa dreptului penal de care poate avea cunoştinţă în timpul unei anchete.
De asemenea, Ombudsmanul poate informa o instituţie sau un organ comunitar cu privire la faptele care, în opinia sa, ar putea justifica demararea unei proceduri disciplinare.
Articolul
11
Rapoartele prezentate Parlamentului European
11.1
Ombudsmanul prezintă Parlamentului European un raport anual privind ansamblul activităţilor sale şi, în special, rezultatele anchetelor efectuate.
11.2
În afară de rapoartele speciale prevăzute la articolul 8.4, Ombudsmanul poate adresa Parlamentului European orice alt raport special pe care îl consideră oportun pentru îndeplinirea mandatului în conformitate cu tratatele şi cu statutul.
11.3
Raportul anual şi rapoartele speciale ale Ombudsmanului pot conţine toate recomandările pe care acesta le consideră oportune pentru îndeplinirea mandatului în conformitate cu tratatele şi cu statutul.
Articolul
12
Cooperarea cu ombudsmanii şi organele similare din statele membre
Ombudsmanul poate coopera cu ombudsmanii şi organele similare stabilite în statele membre în scopul de a eficientiza atât propriile sale anchete, cât şi anchetele acestor ombudsmani şi organe şi de a organiza mai eficient protejarea drepturilor şi intereselor care decurg din dreptul Comunităţii Europene şi al Uniunii Europene.
Articolul
13
Dreptul autorului plângerii de a-şi consulta dosarul
13.1
Autorul plângerii are dreptul de a consulta dosarul constituit de Ombudsman pe baza plângerii sale, sub rezerva dispoziţiilor articolului 13.3.
13.2
Autorul plângerii îşi poate exercita pe loc dreptul de a consulta dosarul.
Autorul plângerii poate solicita Ombudsmanului să-i furnizeze o copie a întregului dosar sau a anumitor acte conţinute de acesta.
13.3
În cazul în care Ombudsmanul, în aplicarea articolelor 5.2 şi 5.3, a consultat arhivele instituţiei în cauză sau a înregistrat o mărturie, autorul plângerii nu are acces la documentele sau la informaţiile confidenţiale de orice natură obţinute prin consultarea arhivelor sau audierea unui martor.
Articolul
14
Accesul public la documentele deţinute de Ombudsman
14.1
Publicul are acces la documentele nepublicate deţinute de Ombudsman, sub rezerva aceloraşi condiţii şi limite ca şi cele enunţate de Regulamentul (CE) nr.
1049/2001
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei (JO L 145, 31.5.2001, p.
43).
pentru accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei, precum şi a dispoziţiilor articolului 14.2.
14.2
În cazul în care Ombudsmanul, în aplicarea articolelor 5.2 şi 5.3, a consultat arhivele instituţiei în cauză sau a înregistrat o mărturie, publicul nu are acces la documentele sau la informaţiile confidenţiale obţinute prin consultarea arhivelor sau audierea unui martor.
14.3
Cererile de acces la documente se formulează în scris (corespondenţă obişnuită, fotocopie sau poşta electronică) şi într-un mod suficient de precis pentru a permite identificarea documentelor în cauză.
14.4
Cu excepţia cazurilor în care documentele se referă la plângeri clasificate confidenţiale în conformitate cu articolul 10.1, se acordă automat dreptul de acces la următoarele documente:
(a)
registrul general al plângerilor;
(b)
plângerile şi documentele anexate la acestea de către autorul plângerii;
(c)
avizele şi avizele detaliate emise de instituţiile în cauză, precum şi eventualele observaţii ale autorului plângerii;
(d)
deciziile Ombudsmanului privind clasarea cauzelor;
(e)
rapoartele şi proiectele de recomandări prevăzute la articolul 8.
14.5
Se acordă acces la documente pe loc sau prin eliberarea unei copii.
Ombudsmanul poate condiţiona eliberarea copiilor de plata unei redevenţe rezonabile.
Se furnizează explicaţii cu privire la metoda de calcul a oricărei redevenţe.
14.6
Se acordă acces imediat la documentele prevăzute la articolul 14.4.
Deciziile privind cererile de acces al publicului la alte documente se iau în termen de cincisprezece zile lucrătoare de la primirea cererilor.
14.7
Respingerea totală sau parţială a unei cereri de acces la un document se motivează.
Articolul
15
Regimul lingvistic
15.1
O plângere poate fi prezentată Ombudsmanului în oricare dintre limbile tratatului.
Ombudsmanul nu are obligaţia de a examina plângerile care îi sunt prezentate într-o altă limbă.
15.2
Limba de procedură a Ombudsmanului este una dintre limbile tratatului; în cazul unei plângeri, limba de procedură este limba în care a fost redactată aceasta.
15.3
Ombudsmanul hotărăşte care sunt documentele care trebuie redactate în limba de procedură.
15.4
Corespondenţa cu autorităţile statelor membre se desfăşoară în limba oficială a statului în cauză.
15.5
Raportul anual, rapoartele speciale şi, în măsura posibilului, celelalte documente publicate de Ombudsman se întocmesc în toate limbile oficiale.
Articolul
16
Publicarea rapoartelor
16.1
Ombudsmanul European publică în Jurnalul Oficial avizele prin care anunţă adoptarea rapoartelor anuale şi a rapoartelor speciale şi indică mijloacele prin care orice persoană interesată poate avea acces la textele integrale ale acestor documente.
16.2
Orice raport al Ombudsmanului şi orice rezumat ale deciziilor sale privind o plângere confidenţială se publică sub o formă care să nu permită identificarea autorului plângerii.
Articolul
17
Intrarea în vigoare
17.1
Dispoziţiile de executare adoptate la 16 octombrie 1997 se abrogă.
17.2
Prezenta decizie intră în vigoare la 1 ianuarie 2003.
17.3
Preşedintele Parlamentului European este informat cu privire la adoptarea prezentei decizii.
De asemenea, se publică un aviz în Jurnalul Oficial.
ANEXA
XI
Anchete interne în domeniul luptei împotriva fraudei, corupţiei şi oricărei activităţi ilegale care ar putea aduce atingere intereselor Comunităţilor
Decizia Parlamentului European privind condiţiile şi modalităţile de anchetă internă în materie de luptă împotriva fraudei, corupţiei şi oricărei activităţi ilegale care ar putea aduce atingere intereselor Comunităţilor
Adoptată la 18 noiembrie 1999.
Parlamentul European,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 199,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului, în special articolul 25,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice, în special articolul 112,
având în vedere Regulamentul de procedură şi, în special, articolul 186 litera (c)
Noul articol 204 litera (c).
din Regulamentul de procedură,
întrucât Regulamentul (CE) nr.
1073/1999 al Parlamentului European şi al Consiliului
JO L 136, 31.5.1999, p.
1.
, precum şi Regulamentul (Euratom) nr.
1074/1999 al Consiliului
JO L 136, 31.5.1999, p.
8.
privind anchetele efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă prevăd că Oficiul iniţiază şi conduce anchetele administrative în cadrul instituţiilor, organelor şi organismelor create de Tratatele CE şi Euratom sau instituite pe baza acestora;
întrucât responsabilitatea Oficiului European de Luptă Antifraudă, astfel cum a fost acesta instituit de către Comisie, pe lângă protecţia intereselor financiare, cuprinde şi ansamblul activităţilor legate de protejarea intereselor comunitare împotriva comportamentelor ilegale care ar putea face obiectul unor proceduri administrative sau penale;
întrucât este necesar să se extindă domeniul de aplicare şi să sporească eficacitatea luptei împotriva fraudei folosind expertiza existentă în domeniul anchetelor administrative;
întrucât, în consecinţă, ar trebui ca toate instituţiile, toate organele şi organismele, în temeiul autonomiei administrative de care dispun, să încredinţeze Oficiului misiunea de a efectua în cadrul lor anchetele administrative destinate să descopere fapte grave, legate de exercitarea activităţilor profesionale, care ar putea constitui o neîndeplinire a obligaţiilor funcţionarilor şi agenţilor Comunităţilor, cum ar fi cele menţionate la articolul 11, articolul 12 alineatele (2) şi (3), articolele 13, 14, 16 şi articolul 17 alineatul (1) din Statutul funcţionarilor Comunităţilor Europene şi regimul aplicabil altor agenţi ai Comunităţilor Europene (denumit în continuare „statut”), fapte care ar putea aduce atingere intereselor Comunităţilor Europene şi care ar putea face obiectul unor proceduri disciplinare, iar, dacă este necesar, penale, sau o abatere personală gravă prevăzută la articolul 22 din statut, sau o neîndeplinire a obligaţiilor analoage ale deputaţilor sau ale personalului Parlamentului European care nu se află sub incidenţa acestui statut;
întrucât aceste anchete trebuie efectuate cu respectarea deplină a dispoziţiilor pertinente din Tratatele de instituire a Comunităţilor Europene, în special Protocolul privind privilegiile şi imunităţile, a textelor adoptate pentru aplicarea acestora, precum şi a statutului;
întrucât aceste anchete trebuie efectuate în condiţii echivalente în toate instituţiile, toate organele şi toate organismele comunitare, fără ca atribuirea acestei sarcini Oficiului să afecteze responsabilitatea proprie a instituţiilor, organelor sau organismelor şi fără să diminueze cu nimic protecţia juridică a persoanelor în cauză;
întrucât, până la modificarea statutului, ar trebui determinate modalităţile practice de colaborare între membrii instituţiilor şi organelor, conducătorii organismelor şi funcţionarii şi agenţii acestora în vederea bunei desfăşurări a anchetelor interne,
DECIDE:
Articolul
1
Obligativitatea cooperării cu Oficiul
Secretarul General, serviciile, precum şi orice funcţionar sau agent al Parlamentului European sunt obligaţi să coopereze strâns cu agenţii Oficiului şi să le acorde toată asistenţa necesară pe parcursul anchetei.
În acest scop, aceştia furnizează agenţilor Oficiului toate elementele de informaţie şi toate explicaţiile utile.
Fără a aduce atingere dispoziţiilor pertinente din Tratatele de instituire a Comunităţilor Europene, în special Protocolului privind privilegiile şi imunităţile, precum şi textelor adoptate în vederea aplicării acestora, deputaţii cooperează pe deplin cu Oficiul.
Articolul
2
Obligativitatea informării
Orice funcţionar sau agent al Parlamentului European care ajunge să cunoască elemente de fapt care conduc la prezumţia că există eventuale cazuri de fraudă, de corupţie sau orice altă activitate ilegală care aduce atingere intereselor Comunităţilor sau fapte grave, legate de exercitarea unor activităţi profesionale, care ar putea constitui o neîndeplinire a obligaţiilor funcţionarilor şi agenţilor Comunităţilor sau ale personalului care nu se află sub incidenţa statutului, susceptibile de a face obiectul unor proceduri disciplinare şi, dacă este necesar, penale, îşi informează fără întârziere cu privire la aceasta şeful de serviciu sau directorul general sau, dacă i se pare util, Secretarul General sau direct Oficiul, în cazul în care este vorba despre un funcţionar, un agent sau un membru al personalului care nu se află sub incidenţa acestui statut sau, în cazul neîndeplinirii obligaţiilor analoage ale deputaţilor, Preşedintele Parlamentului European.
Preşedintele, Secretarul General, directorii generali şi şefii de serviciu ai Parlamentului European transmit imediat Oficiului orice element de fapt de care au cunoştinţă, care ar presupune existenţa neregulilor prevăzute la primul paragraf.
Funcţionarii şi agenţii Parlamentului European nu trebuie în niciun caz să fie trataţi inechitabil sau discriminatoriu ca urmare a comunicării prevăzute la primul şi al doilea paragraf.
Deputaţii care ajung să ia la cunoştinţă faptele prevăzute la primul paragraf informează Preşedintele Parlamentului European sau, dacă li se pare util, direct Oficiul, cu privire la aceasta.
Prezentul articol se aplică fără a aduce atingere cerinţelor de confidenţialitate prevăzute de legislaţie sau de Regulamentul de procedură al Parlamentului European.
Articolul
3
Asistenţa biroului de securitate
La cererea directorului Oficiului, biroul de securitate al Parlamentului European asistă agenţii Oficiului la efectuarea concretă a anchetelor.
Articolul
4
Imunitatea şi dreptul de a nu depune mărturie
Normele privind imunitatea deputaţilor în Parlament şi dreptul acestor deputaţi de a refuza depunerea mărturiei rămân neschimbate.
Articolul
5
Informarea persoanei interesate
În cazul în care apare posibilitatea unei implicări personale a unui deputat, a unui funcţionar sau a unui agent, persoana interesată trebuie să fie informată imediat, în cazul în care acest lucru nu dăunează mersului anchetei.
În orice caz, la sfârşitul anchetei se pot trage concluzii care privesc nominal un deputat, un funcţionar sau un agent al Parlamentului European numai după ce acesta a avut posibilitatea să se exprime asupra tuturor faptelor referitoare la persoana lui.
În cazurile în care este necesară menţinerea unui secret absolut în scopul anchetei şi recurgerea la modalităţi de investigare care intră în competenţa unei autorităţi judiciare naţionale, obligaţia de a invita deputatul, funcţionarul sau agentul Parlamentului European să se exprime poate fi amânată cu acordul Preşedintelui, în cazul unui deputat, sau al Secretarului General, în cazul unui funcţionar sau al unui agent.
Articolul
6
Informarea privind clasarea anchetei fără a se da curs acesteia
În cazul în care, la încheierea unei anchete interne, nu poate fi reţinut niciun element împotriva unui deputat, a unui funcţionar sau a unui agent al Parlamentului European împotriva căruia s-au formulat acuzaţii, ancheta internă cu privire la acesta se clasează fără a i se da curs pe baza deciziei directorului Oficiului, care informează, în scris, persoana interesată cu privire la aceasta.
Articolul
7
Ridicarea imunităţii
Orice cerere provenind de la o autoritate poliţienească sau judiciară naţională privind ridicarea imunităţii de jurisdicţie a unui funcţionar sau agent al Parlamentului European în legătură cu eventuale cazuri de fraudă, corupţie sau orice altă activitate ilegală se transmite directorului Oficiului spre avizare.
În cazul în care o cerere de ridicare a imunităţii se referă la un deputat al Parlamentului European, Oficiul este informat cu privire la aceasta.
Articolul
8
Producerea de efecte
Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării de către Parlamentul European.
ANEXA
XII
Exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei
A.
Extras din Rezoluţia Parlamentului European
Adoptată la 17 februarie 2000.
privind Acordul dintre Parlamentul European şi Comisie referitor la modalităţile de aplicare a Deciziei 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei
JO L 184, 17.7.1999, p.
23.
Parlamentul European,
întrucât articolul 8 din Decizia Consiliului din 28 iunie 1999 recunoaşte Parlamentului European dreptul de intervenţie în cazul în care acesta consideră că ar fi depăşite competenţele de executare, ceea ce obligă Comisia să reexamineze proiectul privind măsura de executare prevăzută, ţinând seama de rezoluţia Parlamentului şi, de asemenea, să ofere o informare motivată cu privire la urmările unei astfel de rezoluţii;
întrucât articolul 7 alineatul (3) din decizie prevede o informare completă a Parlamentului European cu privire la ordinea de zi, proiectele de măsuri de executare care decurg din actele adoptate în codecizie şi prezentate comitetelor, rezultatele voturilor, rapoartele succinte, listele de participanţi la comitete şi proiectele de măsuri de executare transmise Consiliului;
întrucât noua decizie privind „comitologia” răspunde numai parţial aşteptărilor Parlamentului European, dar ar trebui să se sublinieze că aceasta constituie un real progres faţă de situaţia precedentă;
întrucât Parlamentul European şi Comisia au decis să se pună de acord cu privire la modalităţile de aplicare a Deciziei Consiliului privind comitologia şi acest acord cu Comisia se referă în special la aplicarea articolului 7 alineatul (3) privind informarea Parlamentului European şi a articolului 8 privind dreptul de intervenţie al Parlamentului European,
(1)
aprobă acordul prezentat în cele ce urmează;
(2)
consideră că toate „comitetele” existente înainte de decizia din 28 iunie 1999 trebuie reînnoite în conformitate cu noile proceduri şi, în consecinţă, se asociază Declaraţiei 2
JO C 203, 17.7.1999, p.
1.
a Consiliului şi a Comisiei privind decizia menţionată;
(3)
declară că prezentul acord nu aduce atingere dreptului Parlamentului European de a adopta orice rezoluţie privind orice subiect, mai ales în cazul în care Parlamentul se opune conţinutului unui proiect privind o măsură de executare, după cum nu aduce atingere nici dreptului Parlamentului de a se opune unei măsuri de executare trimisă Consiliului în cazul în care procedura comitologiei nu şi-a atins scopul (în conformitate cu articolul 88
Noul articol 81.
din Regulamentul de procedură al Parlamentului);
(4)
consideră că, prin prezentul acord între Parlament şi Comisie, acordurile precedente (acordul Plumb/Delors din 1988 ─ acordul Samland/Williamson din 1996 ─ modus vivendi din 1994
JO C 102, 4.4.1996, p.
1.
) devin caduce şi, în consecinţă, fără efect.
B.
Acordul dintre Parlamentul European şi Comisie privind modalităţile de aplicare a Deciziei 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei
(1)
În aplicarea articolului 7 alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE
JO L 184, 17.7.1999, p.
23.
, Parlamentul European este informat periodic de către Comisie cu privire la lucrările comitetelor care operează în conformitate cu procedurile comitologiei.
În acest scop, Parlamentul primeşte, în acelaşi timp cu membrii comitetelor şi în aceleaşi condiţii, proiectele de ordine de zi ale reuniunilor, proiectele de măsuri de executare prezentate comitetelor în temeiul actelor de bază stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din Tratatul CE, precum şi rezultatul voturilor, rapoartele succinte ale reuniunilor şi listele autorităţilor de care aparţin persoanele desemnate de statele membre pentru a le reprezenta.
(2)
De asemenea, Comisia este de acord să trimită Parlamentului European, în scop informativ, la cererea comisiei parlamentare competente, proiecte specifice de măsuri de executare pentru care actele de bază nu au fost adoptate în codecizie, dar care au o importanţă deosebită pentru Parlamentul European.
În conformitate cu hotărârea Tribunalului de Primă Instanţă al Comunităţilor Europene din 19 iulie 1999 (cauza T-188/97 Rothmans împotriva Comisiei)
Culegerea 1999, p.
II-2463.
, Parlamentul European poate cere să aibă acces la procesele-verbale ale acestor comitete.
(3)
Parlamentul European şi Comisia consideră, în ceea ce le priveşte, caduce şi, prin urmare, fără efect, acordurile următoare: acordul Plumb/Delors din 1988, acordul Samland/Williamson din 1996 şi modus vivendi din 1994
JO C 102, 4.4.1996, p.
1.
.
(4)
De îndată ce vor fi întrunite condiţiile tehnice în acest scop, transmiterea documentelor prevăzute la articolul 7 alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE se va asigura prin mijloace electronice.
Documentele având un caracter confidenţial sunt tratate în conformitate cu procedurile administrative interne stabilite de fiecare instituţie astfel încât să ofere toate garanţiile necesare.
(5)
În aplicarea articolului 8 din Decizia 1999/468/CE, Parlamentul European poate declara, printr-o rezoluţie motivată, că un proiect de măsuri de executare a unui act de bază adoptat în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat depăşeşte competenţele de executare prevăzute de acest act de bază.
(6)
Parlamentul European adoptă această rezoluţie motivată în şedinţă plenară; acesta dispune, în acest scop, de un termen de o lună de la primirea proiectului definitiv de măsuri de executare în versiunile lingvistice prezentate Comisiei.
(7)
În caz de urgenţă, precum şi pentru măsuri de gestionare curentă şi/sau cu o durată de valabilitate limitată, se recurge la un termen mai scurt.
Acest termen poate fi foarte scurt în caz de urgenţă extremă, în special din motive de sănătate publică.
Comisarul competent stabileşte termenul adecvat pe care îl motivează.
Parlamentul European poate apela la o procedură prin care aplicarea articolului 8 din Decizia 1999/468/CE se poate delega comisiei parlamentare competente în termenul respectiv.
(8)
După prezentarea rezoluţiei motivate a Parlamentului, comisarul competent informează Parlamentul European sau, dacă este necesar, comisia parlamentară competentă despre acţiunile pe care Comisia intenţionează să le întreprindă în consecinţă.
(9)
Parlamentul European susţine obiectivul şi procedurile prevăzute de Declaraţia nr.
2 a Consiliului şi a Comisiei
JO C 203, 17.7.1999, p.
1.
.
Această declaraţie are drept scop simplificarea sistemului de executare comunitară prin alinierea procedurilor comitetelor actualmente în vigoare la cele care rezultă din Decizia 1999/468/CE.
ANEXA
XIII
Acordul-cadru privind relaţiile dintre Parlamentul European şi Comisie
Parlamentul European
Decizia Parlamentului din 26 mai 2005.
şi Comisia Comunităţilor Europene, denumite în continuare „cele două instituţii”,
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, Tratatul de instituire a Comunităţii Europene şi Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice, denumite în continuare „tratatele”,
având în vedere acordurile interinstituţionale şi textele care reglementează relaţiile între cele două instituţii,
având în vedere Regulamentul de procedură al Parlamentului
JO L 44, 15.2.2005, p.
1.
, în special articolele 98, 99 şi 120, precum şi anexa VII,
A.
întrucât tratatele consolidează legitimitatea democratică a procesului decizional în cadrul Uniunii Europene,
B.
întrucât cele două instituţii acordă cea mai mare importanţă transpunerii şi aplicării eficiente a dreptului comunitar,
C.
întrucât prezentul acord-cadru nu aduce atingere nici atribuţiilor şi competenţelor Parlamentului şi nici celor ale Comisiei sau ale oricărei alte instituţii sau ale oricărui alt organ al Uniunii Europene, ci are drept scop garantarea exercitării cât mai eficiente a acestor atribuţii şi competenţe,
D.
întrucât este necesară actualizarea dispoziţiilor acordului-cadru încheiat în iulie 2000
JO C 121, 24.4.2001, p.
122.
şi înlocuirea acestuia cu următorul text,
adoptă următorul acord:
I.
DOMENIUL DE APLICARE
(1)
Cele două instituţii adoptă următoarele măsuri în vederea consolidării responsabilităţii politice şi a legitimităţii Comisiei, a extinderii dialogului constructiv şi a îmbunătăţirii circulaţiei informaţiilor între cele două instituţii, precum şi a îmbunătăţirii coordonării procedurilor şi programării.
De asemenea, ele aprobă, astfel cum se menţionează la anexa 1, măsuri specifice de executare cu privire la transmiterea documentelor şi informaţiilor confidenţiale ale Comisiei şi, astfel cum se menţionează la anexa 2, calendarul aferent programului legislativ şi de lucru al Comisiei.
II.
RESPONSABILITATEA POLITICĂ
(2)
Fiecare membru al Comisiei îşi asumă responsabilitatea politică pentru acţiunea efectuată în domeniul de care răspunde, fără a aduce atingere principiului colegialităţii al Comisiei.
Preşedintele Comisiei are întreaga responsabilitate privind identificarea oricărui conflict de interese care ar putea împiedica membrii Comisiei să se achite de funcţiile care le revin.
De asemenea, Preşedintele Comisiei este responsabil cu privire la orice măsură ulterioară adoptată în astfel de circumstanţe.
În cazul reatribuirii unui dosar, Preşedintele Parlamentului este informat imediat, în scris, cu privire la aceasta de către Preşedintele Comisiei.
(3)
În cazul în care Parlamentul decide să nu acorde încrederea unui membru al Comisiei, Preşedintele Comisiei, după examinarea atentă a acestei decizii, fie cere membrului respectiv să demisioneze, fie explică Parlamentului deciziile luate.
(4)
În cazul în care este necesar să se prevadă înlocuirea unui membru al Comisiei în cursul exercitării mandatului, în aplicarea articolului 215 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Preşedintele Comisiei ia imediat legătura cu Preşedintele Parlamentului pentru a conveni asupra modului în care Preşedintele Comisiei va asigura prezentarea viitorului membru în faţa Parlamentului, de îndată şi cu deplina respectare a competenţelor instituţiilor.
Parlamentul asigură desfăşurarea cu cea mai mare rapiditate a procedurilor sale, astfel încât Preşedintele Comisiei să fie informat în timp util cu privire la poziţia Parlamentului, înainte ca membrul respectiv să exercite funcţii prin care reprezintă Comisia.
(5)
Preşedintele Comisiei notifică imediat Parlamentului orice decizie privind atribuirea de responsabilităţi unui membru al Comisiei.
În caz de modificare substanţială a responsabilităţilor unui membru al Comisiei, acesta se prezintă, la cererea Parlamentului, în faţa comisiei parlamentare competente.
(6)
Orice modificare adusă codului de conduită a membrilor Comisiei în materie de conflict de interese sau deontologie se comunică imediat Parlamentului.
Comisia ţine seama de punctul de vedere exprimat de Parlament cu privire la aceasta.
(7)
În conformitate cu articolul 99 din regulament, Parlamentul ia legătura în timp util cu Preşedintele desemnat al Comisiei înainte de iniţierea procedurilor privind aprobarea noii Comisii.
Parlamentul ţine seama de observaţiile formulate de Preşedintele desemnat.
Procedurile sunt concepute astfel încât întreaga Comisie desemnată să fie evaluată în mod deschis, echitabil şi coerent.
Membrii Comisiei desemnate garantează divulgarea, fără rezerve, a tuturor informaţiilor pertinente, în conformitate cu obligaţia de independenţă enunţată la articolul 213 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene.
III.
DIALOGUL CONSTRUCTIV ŞI CIRCULAŢIA INFORMAŢIILOR
i)
Dispoziţii generale
(8)
Comisia informează Parlamentul pe deplin şi în timp util în legătură cu propunerile şi iniţiativele sale privind domeniul legislativ şi cel bugetar.
În toate domeniile în care Parlamentul acţionează în calitate de legislator sau ca ramură a autorităţii bugetare, el este informat, în aceeaşi manieră ca şi Consiliul, în legătură cu fiecare etapă a procesului legislativ şi bugetar.
(9)
În domeniul politicii externe şi de securitate comună, al cooperării poliţieneşti şi al cooperării judiciare în materie penală, Comisia ia măsurile necesare în vederea îmbunătăţirii participării Parlamentului, ţinând seama, în măsura posibilului, punctul de vedere al acestuia.
(10)
O dată la trei luni, Preşedintele Comisiei şi/sau Vicepreşedintele Comisiei competent în domeniul relaţiilor interinstituţionale participă la o reuniune a Conferinţei preşedinţilor pentru a garanta un dialog periodic între cele două instituţii la cel mai înalt nivel.
Preşedintele Comisiei asistă la reuniunile Conferinţei preşedinţilor cel puţin de două ori pe an.
(11)
Fiecare membru al Comisiei se asigură că informaţiile circulă periodic şi direct între membrul Comisiei şi preşedintele comisiei parlamentare competente.
(12)
Comisia nu dă publicităţii nicio iniţiativă legislativă şi nicio iniţiativă sau decizie importantă înainte de a fi informat în scris Parlamentul cu privire la aceasta.
Pe baza programului legislativ şi de lucru al Comisiei şi pe baza programului multianual, cele două instituţii identifică în avans şi de comun acord propunerile şi iniţiativele care au o importanţă deosebită, în vederea prezentării acestora în şedinţă plenară a Parlamentului.
De asemenea, acestea stabilesc propunerile şi iniţiativele pentru care vor fi furnizate informaţii în faţa Conferinţei preşedinţilor sau care vor fi comunicate, în conformitate cu modalităţile adecvate, comisiei parlamentare competente sau preşedintelui acesteia.
Aceste decizii se iau în cadrul dialogului periodic între cele două instituţii, prevăzut la punctul 10 şi se actualizează periodic, ţinând seama în mod corespunzător de orice iniţiativă politică.
(13)
În cazul în care un document intern al Comisiei – despre care Parlamentul nu a fost informat în temeiul punctelor 8, 9 şi 12 – este difuzat în exteriorul instituţiilor comunitare, Preşedintele Parlamentului poate solicita ca documentul să fie transmis de îndată Parlamentului, în vederea comunicării acestuia deputaţilor care îl solicită.
(14)
Comisia furnizează în scris şi periodic, informaţii cu privire la măsurile luate ca urmare a cererilor specifice care i-au fost adresate prin rezoluţiile Parlamentului, inclusiv în cazul în care nu a urmat punctul de vedere al acestuia.
În ceea ce priveşte procedura de descărcare de gestiune, se aplică dispoziţiile specifice prevăzute la punctul 26.
Comisia ţine seama de orice cerere prezentată de către Parlament Comisiei, în conformitate cu articolul 192 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în vederea formulării de propuneri legislative şi oferă un răspuns rapid şi detaliat la toate aceste cereri.
De asemenea, informaţiile privind urmările cererilor semnificative formulate de Parlament se prezintă, la cererea Parlamentului sau a Comisie, în faţa comisiei parlamentare competente şi, dacă este cazul, în cadrul unei şedinţe plenare a Parlamentului.
(15)
În cazul în care un stat membru prezintă o iniţiativă legislativă în temeiul articolului 34 din Tratatul privind Uniunea Europeană, Comisia informează, dacă este invitată, Parlamentul în faţa comisiei parlamentare competente cu privire la poziţia sa în legătură cu această iniţiativă.
(16)
Comisia comunică Parlamentului lista grupurilor sale de experţi constituite pentru a acorda asistenţă Comisiei în exercitarea dreptului de iniţiativă.
Lista se actualizează periodic şi se dă publicităţii.
În acest cadru, Comisia informează în mod corespunzător comisia parlamentară competentă, la cererea specifică şi motivată a preşedintelui acesteia, cu privire la activităţile şi componenţa acestor grupuri.
(17)
Prin intermediul unor mecanisme adecvate, cele două instituţii poartă un dialog constructiv privind chestiunile importante de ordin administrativ, în special problemele care au o incidenţă directă asupra administraţiei Parlamentului.
(18)
În cazul invocării principiului confidenţialităţii privind informaţiile comunicate în conformitate cu prezentul acord-cadru, se aplică dispoziţiile de la anexa 1.
ii)
Relaţii externe, extinderi şi acorduri internaţionale
(19)
În cadrul acordurilor internaţionale, inclusiv acorduri comerciale, Comisia informează Parlamentul cu claritate şi fără întârziere, atât în faza de pregătire a acordurilor, cât şi în timpul derulării şi încheierii negocierilor internaţionale.
Aceste informaţii se referă la proiectul de directive de negociere, la directivele de negociere adoptate, precum şi la desfăşurarea şi încheierea negocierilor.
(20)
Informaţiile prevăzute la primul paragraf se transmit Parlamentului în timp util astfel încât acesta să îşi poată exprima, dacă este cazul, punctul de vedere, iar Comisia să poată ţine seama, în măsura posibilului, de opiniile Parlamentului.
Aceste informaţii se furnizează prin intermediul comisiilor parlamentare competente şi, dacă este cazul, în şedinţă plenară.
Parlamentul îşi asumă obligaţia, în ceea ce-l priveşte, de a adopta procedurile şi măsurile adecvate pentru păstrarea confidenţialităţii, în conformitate cu dispoziţiile de la anexa 1.
Comisia adoptă măsurile necesare pentru a asigura informarea imediată şi completă a Parlamentului cu privire la:
(i)
deciziile privind aplicarea provizorie sau suspendarea acordurilor şi
(ii)
poziţia comunitară în cadrul unui organism creat printr-un acord.
(21)
În cazul în care reprezintă Comunitatea, Comisia, la cererea Parlamentului, facilitează includerea deputaţilor Parlamentului, în calitate de observatori, în delegaţiile de negociere ale Comunităţii pentru acorduri multilaterale.
Deputaţii în Parlament nu pot participa direct la şedinţele de negociere.
Comisia îşi asumă obligaţia de a asigura informarea sistematică a deputaţilor în Parlament care fac parte, în calitate de observatori, din delegaţiile de negociere ale Comunităţii pentru acordurile multilaterale.
(22)
Înainte de a face, în cadrul conferinţelor donatorilor, promisiuni financiare care implică angajamente financiare noi şi necesită acordul autorităţii bugetare, Comisia informează autoritatea bugetară şi examinează observaţiile acesteia.
(23)
Cele două instituţii convin să coopereze în domeniul observării alegerilor.
Comisia cooperează cu Parlamentul, furnizând asistenţa necesară delegaţiilor Parlamentului care participă la misiuni de observare electorală din partea Comunităţii.
(24)
Comisia furnizează Parlamentului informaţii complete cu privire la derularea negocierilor de aderare şi, în special, cu privire la principalele aspecte şi evoluţii, astfel încât acesta să îşi poată formula în timp util punctul de vedere în cadrul procedurilor parlamentare adecvate.
(25)
În cazul în care Parlamentul adoptă, în conformitate cu articolul 82 din regulamentul său, o recomandare privind chestiunile menţionate la punctul 24 şi dacă, din motive importante, Comisia decide că nu poate susţine recomandarea respectivă, aceasta îşi expune motivele în faţa Parlamentului în şedinţă plenară sau cu ocazia următoarei reuniuni a comisiei parlamentare competente.
iii)
Execuţia bugetară
(26)
În cadrul descărcării anuale de gestiune, reglementate de articolul 276 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Comisia transmite orice informaţie necesară controlului execuţiei bugetare pentru anul în cauză, care îi este solicitată de preşedintele comisiei parlamentare responsabile cu procedura de descărcare de gestiune în conformitate cu dispoziţiile anexei VI la Regulamentul de procedură al Parlamentului.
În cazul în care apar elemente noi privind anii precedenţi, pentru care descărcarea a fost deja acordată, Comisia transmite toate informaţiile necesare cu privire la aceasta astfel încât să se ajungă la o soluţie acceptabilă pentru ambele instituţii.
IV.
COOPERAREA ÎN DOMENIUL PROCEDURILOR ŞI PROGRAMĂRII LEGISLATIVE
i)
Programul politic şi programul legislativ al Comisiei şi programarea multianuală în cadrul Uniunii Europene
(27)
Comisia formulează propuneri privind programarea multianuală în cadrul Uniunii Europene în scopul ajungerii la un consens între instituţiile în cauză în materie de programare interinstituţională.
(28)
Comisia nou aleasă îşi prezintă în cel mai scurt termen programul politic şi legislativ.
(29)
Atunci când Comisia îşi pregăteşte programul legislativ şi de lucru, cele două instituţii colaborează în conformitate cu calendarul de la anexa 2.
Comisia ia în considerare priorităţile formulate de Parlament.
Comisia oferă detalii suficiente cu privire la fiecare punct din programul legislativ şi de lucru.
(30)
Vicepreşedintele Comisiei, competent în materie de relaţii interinstituţionale, îşi asumă obligaţia de a evalua trimestrial, în faţa Conferinţei preşedinţilor de comisie, liniile principale privind aplicarea politică a programului legislativ şi de lucru pentru anul în curs, precum şi eventuala actualizare a acestuia ca urmare a unor evenimente politice importante şi de actualitate.
ii)
Proceduri legislative generale
(31)
Comisia îşi asumă obligaţia de a examina cu atenţie amendamentele adoptate de Parlament la propunerile sale legislative, cu scopul de a le lua în considerare în cadrul propunerilor revizuite.
Prin formularea avizului privind amendamentele Parlamentului în temeiul articolului 251 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Comisia îşi asumă obligaţia de a ţine seama în cea mai mare măsură de amendamentele adoptate în a doua lectură; în cazul în care, din motive importante şi după examinarea de către colegiu, Comisia decide să nu reia sau să nu aprobe amendamentele respective, aceasta se justifică în faţa Parlamentului şi, în orice caz, în avizul pe care îl emite, în temeiul articolului 251 alineatul (2) al treilea paragraf litera (c) cu privire la amendamentele Parlamentului.
(32)
Comisia îşi asumă obligaţia de a informa Parlamentul şi Consiliul înainte de a-şi retrage propunerile.
(33)
Pentru procedurile legislative care nu implică codecizia, Comisia:
(i)
ia măsuri pentru a reaminti în timp util organelor Consiliului să nu ajungă la un acord politic cu privire la propunerile sale atât timp cât Parlamentul nu îşi dă avizul.
Aceasta solicită ca discuţia să aibă loc la nivel de miniştri după acordarea unui termen rezonabil membrilor Consiliului pentru examinarea avizului Parlamentului;
(ii)
veghează la respectarea de către Consiliu a principiilor stabilite de Curtea de Justiţie a Comunităţilor Europene privind reconsultarea Parlamentului în cazul în care Consiliul modifică substanţial o propunere a Comisiei.
Comisia informează Parlamentul dacă este necesar să i se reamintească, eventual, Consiliului necesitatea unei reconsultări;
(iii)
îşi asumă obligaţia de a retrage, dacă este cazul, propunerile legislative respinse de Parlament.
În cazul în care, din motive importante şi după examinarea de către colegiu, Comisia decide să îşi menţină propunerea, aceasta va expune motivele acestei decizii printr-o declaraţie în faţa Parlamentului.
(34)
În ceea ce-l priveşte, în vederea îmbunătăţirii programării legislative, Parlamentul îşi asumă obligaţia:
(i)
de a programa părţile legislative de pe ordinea de zi, adaptându-le la programul legislativ în vigoare şi la rezoluţiile adoptate cu privire la acesta;
(ii)
de a respecta un termen rezonabil, în măsura în care este util procedurii, pentru adoptarea avizului în primă lectură în cadrul procedurilor de cooperare şi de codecizie, precum şi în cadrul procedurilor de consultare;
(iii)
de a numi, în măsura posibilului, încă din momentul adoptării programului legislativ, raportori cu privire la viitoarele propuneri;
(iv)
de a examina cu prioritate absolută cererile de reconsultare, în cazul în care au fost transmise toate informaţiile utile.
iii)
Competenţe normative şi competenţe de executare specifice ale Comisiei
(35)
Comisia îşi asumă obligaţia de a informa Parlamentul, complet şi în timp util, cu privire la actele pe care le-a adoptat şi pentru care are competenţe normative proprii.
Aplicarea Deciziei 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei
JO L 184, 17.7.1999, p.
23.
este reglementată prin Acordul dintre Parlamentul European şi Comisie
JO L 256, 10.10.2000, p.
19.
privind modalităţile de aplicare a acestei decizii.
În ceea ce priveşte măsurile de executare în sectorul valorilor mobiliare, băncilor şi asigurărilor, Comisia confirmă angajamentele asumate în şedinţă plenară la 5 februarie 2002 şi reînnoite la 31 martie 2004.
Comisia îşi asumă în special obligaţia de a ţine seama în cea mai mare măsură de poziţia Parlamentului şi de orice rezoluţie pe care acesta ar putea-o adopta cu privire la măsurile de executare care ar depăşi competenţele de executare prevăzute de actul de bază; în acest caz, Comisia face eforturi să ajungă la o soluţie echilibrată.
iv)
Monitorizarea aplicării dreptului comunitar
(36)
În afară de rapoartele specifice şi de raportul anual privind aplicarea dreptului comunitar, Comisia, la cererea comisiei parlamentare competente, informează verbal Parlamentul cu privire la stadiul procedurii încă de la momentul trimiterii avizului motivat, iar în cazul unor proceduri deschise pentru necomunicarea măsurilor de aplicare a directivelor sau pentru neexecutarea unei hotărâri a Curţii de Justiţie, încă din stadiul notificării punerii în întârziere.
V.
PARTICIPAREA COMISIEI LA LUCRĂRILE PARLAMENTARE
(37)
Ca regulă generală, Parlamentul face eforturi să regrupeze punctele de pe ordinea de zi care intră în competenţa unui membru al Comisiei.
Ca regulă generală, Comisia face eforturi pentru ca membrii competenţi ai acesteia să fie prezenţi, ori de câte ori Parlamentul solicită acest lucru, în şedinţă plenară, în vederea examinării punctelor de pe ordinea de zi care intră în competenţa acestora.
(38)
În vederea garantării prezenţei membrilor Comisiei, Parlamentul îşi asumă obligaţia de a face tot posibilul pentru a-şi menţine proiectele definitive de ordine de zi.
În cazul în care modifică proiectul definitiv de ordine de zi sau deplasează anumite puncte de pe ordinea de zi a unei perioade de sesiune, Parlamentul informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
Comisia face tot posibilul pentru a asigura prezenţa membrului competent din cadrul Comisiei.
(39)
Comisia poate propune înscrierea unor puncte pe ordinea de zi, însă nu ulterior reuniunii în cursul căreia Conferinţa preşedinţilor adoptă proiectul definitiv de ordine de zi a unei perioade de sesiune.
Parlamentul ţine seama în cea mai mare măsură de aceste propuneri.
(40)
Ca regulă generală, membrul Comisiei competent în ceea ce priveşte un punct de pe ordinea de zi supus examinării în cadrul unei comisii parlamentare este prezent la reuniunea respectivă, în cazul în care este invitat să participe.
Membrii Comisiei sunt audiaţi la cerere.
Comisiile parlamentare fac eforturi pentru menţinerea proiectelor de ordine de zi şi a ordinii de zi stabilite.
În cazul în care o comisie parlamentară îşi modifică proiectul de ordine de zi sau ordinea de zi, Comisia este de îndată informată cu privire la aceasta.
În cazul în care prezenţa unui membru al Comisiei la o reuniune a comisiei parlamentare nu este solicitată în mod expres, Comisia ia măsuri pentru a fi reprezentată de un funcţionar competent de nivel adecvat.
VI.
DISPOZIŢII FINALE
(41)
Cele două instituţii îşi asumă obligaţia de a-şi consolida cooperarea în domeniul informării şi comunicării.
(42)
Cele două instituţii procedează periodic la o evaluare a aplicării prezentului acord-cadru, precum şi a anexelor, iar revizuirea acestora este luată în considerare, pe baza experienţei practice, la cererea uneia dintre ele.
(43)
Prezentul acord-cadru va fi revizuit după intrarea în vigoare a Tratatului de instituire a unei Constituţii pentru Europa.
Anexa
1
Transmiterea informaţiilor confidenţiale Parlamentului European
1.
Domeniul de aplicare
1.1
Prezenta anexă reglementează transmiterea la Parlament şi tratarea informaţiilor confidenţiale ale Comisiei, în cadrul exercitării competenţelor parlamentare privind procesul legislativ şi procesul bugetar, procedura de descărcare de gestiune sau exercitarea în general a competenţelor de control ale Parlamentului.
Cele două instituţii acţionează respectând îndatoririle reciproce de cooperare loială, în spiritul unei încrederi mutuale depline şi respectând cu stricteţe dispoziţiile pertinente din tratate, în special articolele 6 şi 46 din Tratatul privind Uniunea Europeană şi articolul 276 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene.
1.2
Prin „informaţie” se înţelege orice informaţie scrisă sau orală, indiferent de suport sau de autor.
1.3
Comisia asigură Parlamentului accesul la informaţie în conformitate cu dispoziţiile prezentei anexe, în cazul în care primeşte o cerere de această natură de la unul dintre organele parlamentare indicate la punctul 1.4, privind transmiterea informaţiilor confidenţiale.
1.4
În contextul prezentei anexe, pot solicita Comisiei informaţii confidenţiale Preşedintele Parlamentului, preşedinţii comisiilor parlamentare interesate, precum şi Biroul şi Conferinţa preşedinţilor.
1.5
Nu sunt reglementate de prezenta anexă informaţiile referitoare la procedurile în caz de încălcare şi la procedurile în materie de concurenţă, în măsura în care acestea nu au fost încă reglementate, în momentul primirii unei cereri din partea unui organ parlamentar, printr-o decizie definitivă a Comisiei.
1.6
Aceste dispoziţii se aplică fără a aduce atingere Deciziei 95/167/CE, Euratom, CECO a Parlamentului European, a Consiliului şi a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalităţile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European
JO L 113, 19.5.1995, p.
1.
, precum şi dispoziţiile pertinente din Decizia 1999/352/CE, CECA, Euratom a Comisiei din 28 aprilie 1999 de instituire a Oficiului European Antifraudă (OLAF)
JO L 136, 31.5.1999, p.
20.
.
2.
Reguli generale
2.1
La cererea unuia dintre organele indicate la punctul 1.4, Comisia îi transmite în cel mai scurt timp orice informaţie confidenţială necesară exercitării funcţiilor de control a Parlamentului.
Cele două instituţii respectă, în cadrul competenţelor şi responsabilităţilor care le revin:
-
drepturile fundamentale ale persoanei, inclusiv dreptul la apărarea şi protecţia vieţii private;
-
dispoziţiile care reglementează procedurile judiciare şi disciplinare;
-
protecţia secretului comercial şi a relaţiilor comerciale;
-
protecţia intereselor Uniunii, în special a celor referitoare la siguranţa publică, relaţiile internaţionale, stabilitatea monetară şi interesele financiare.
În caz de dezacord, Preşedinţii celor două instituţii sunt sesizaţi în vederea găsirii unei soluţii.
Informaţiile confidenţiale provenite de la un stat, de la o instituţie sau de la o organizaţie internaţională se transmit numai cu acordul acestora.
2.2
În cazul în care există îndoieli cu privire la natura confidenţială a unei informaţii sau dacă este necesar să se stabilească modalităţi adecvate de transmitere a acesteia în funcţie de posibilităţile indicate la punctul 3.2, preşedintele comisiei parlamentare competente, însoţit, dacă este cazul, de raportor şi de membrul Comisiei competent în materie, se pun de acord în cel mai scurt timp.
În caz de dezacord, Preşedinţii celor două instituţii sunt sesizaţi în vederea găsirii unei soluţii.
2.3
În cazul în care, la încheierea procedurii prevăzute la punctul 2.2, dezacordul persistă, Preşedintele Parlamentului, la cererea motivată a comisiei parlamentare competente, invită Comisia să transmită, în termenul adecvat indicat în mod corespunzător, informaţia confidenţială în cauză, precizând care dintre modalităţile prevăzute la secţiunea 3 din prezenta anexă se aplică.
Înainte de expirarea acestui termen, Comisia informează în scris Parlamentul cu privire la poziţia sa finală, asupra căreia Parlamentul îşi rezervă, dacă este cazul, posibilitatea exercitării dreptului la o cale de atac.
3.
Modalităţi de acces şi de tratare a informaţiilor confidenţiale
3.1
Informaţiile confidenţiale comunicate în conformitate cu procedurile prevăzute la punctul 2.2 şi, dacă este cazul, la punctul 2.3, sunt transmise, sub responsabilitatea preşedintelui sau a unui membru al Comisiei, organului parlamentar care le-a solicitat.
3.2.
Fără a aduce atingere dispoziţiilor de la punctul 2.3, accesul şi modalităţile de păstrare a confidenţialităţii informaţiei se stabilesc de comun acord între organul parlamentar în cauză, reprezentat de preşedintele acestuia, şi de membrul Comisiei competent în materie, dintre următoarele opţiuni:
-
informaţia destinată preşedintelui şi raportorului comisiei parlamentare competente;
-
accesul restrâns la informaţii pentru toţi membrii comisiei parlamentare competente în funcţie de modalităţile adecvate, eventual cu preluarea documentelor după consultare şi interzicerea copierii acestora;
-
discutarea cu uşile închise, în comisia parlamentară competentă, în conformitate cu modalităţi care pot varia în funcţie de gradul de confidenţialitate şi cu respectarea principiilor enunţate în anexa VII la Regulamentul de procedură al Parlamentului;
-
comunicarea documentelor după eliminarea elementelor personale;
-
în cazuri justificate de motive cu totul excepţionale, informaţia destinată doar Preşedintelui Parlamentului.
Este interzis ca informaţiile în cauză să fie făcute publice sau să fie transmise unui alt destinatar.
3.3
În cazul nerespectării acestor modalităţi, se aplică dispoziţiile referitoare la sancţiuni prevăzute la anexa VII la Regulamentul de procedură al Parlamentului.
3.4
În vederea punerii în aplicare a dispoziţiilor indicate anterior, Parlamentul asigură introducerea efectivă a următoarelor măsuri:
-
un sistem de arhivare sigur pentru documentele clasificate confidenţiale;
-
o sală de lectură securizată (fără copiatoare, telefon, fax, scaner sau orice alt mijloc tehnic de reproducere sau retransmitere de documente etc.);
-
dispoziţii de securitate privind accesul în sala de lectură pe bază de semnătură într-un registru de acces şi de declaraţie pe propria răspundere de a nu difuza informaţiile confidenţiale examinate.
3.5
Comisia ia toate măsurile necesare pentru a asigura punerea în aplicare a dispoziţiilor prezentei anexe.
Anexa
2
Calendarul aferent programului legislativ şi de lucru al Comisiei
1.
În februarie, Preşedintele Comisiei şi/sau Vicepreşedintele Comisiei competent în domeniul relaţiilor interinstituţionale prezintă Conferinţei preşedinţilor decizia privind strategia politică anuală (SPA) pentru anul următor.
2.
În perioada de sesiune februarie/martie, instituţiile în cauză participă la o dezbatere privind orientările majore ale priorităţilor politice pe baza deciziei privind SPA pentru anul următor.
3.
Ca urmare a acestei dezbateri, comisiile parlamentare competente şi membrii competenţi ai Comisiei poartă un dialog bilateral periodic pe întreg parcursul anului, pentru a evalua situaţia aplicării programului legislativ şi de lucru al Comisiei în derulare şi pentru a discuta despre pregătirea viitorului program în fiecare dintre domeniile specifice.
Fiecare comisie parlamentară raportează periodic Conferinţei preşedinţilor de comisii cu privire la rezultatele acestor reuniuni.
4.
Conferinţa preşedinţilor de comisii procedează periodic la schimburi de opinii cu Vicepreşedintele Comisiei competent în domeniul relaţiilor interinstituţionale, pentru a evalua situaţia aplicării programului legislativ şi de lucru al Comisiei şi pentru a discuta despre pregătirea viitorului program şi întocmirea unui bilanţ al dialogului bilateral permanent între comisiile parlamentare în cauză şi membrii competenţi ai Comisiei.
5.
În septembrie, Conferinţa preşedinţilor de comisii prezintă un raport succint Conferinţei preşedinţilor, care informează Comisia cu privire la aceasta.
6.
În perioada de sesiune din noiembrie, Preşedintele Comisiei prezintă Parlamentului, cu participarea colegiului, programul legislativ şi de lucru al Comisiei pentru anul următor.
Această prezentare cuprinde şi o evaluare a punerii în aplicare a programului în derulare.
Prezentarea este urmată de adoptarea, în perioada de sesiune din decembrie, a unei rezoluţii a Parlamentului.
Programul legislativ şi de lucru al Comisiei este însoţit de o listă de propuneri legislative şi fără caracter legislativ pentru anul următor, sub o formă care urmează a fi stabilită
A se include: calendarul şi, dacă este cazul, temeiul juridic şi implicaţiile bugetare.
.
Programul este transmis Parlamentului în timp util, înainte de perioada de sesiune în cadrul căreia trebuie examinat.
7.
Prezentul calendar se aplică în cadrul fiecărui ciclu de programare periodic, cu excepţia anilor în care alegerea Parlamentului coincide cu sfârşitul mandatului Comisiei.
8.
Prezentul calendar nu afectează niciunul din viitoarele acorduri în domeniul programării interinstituţionale.
ANEXA
XIV
(eliminată)
ANEXA
XV
Lista documentelor direct accesibile prin intermediul registrului
1.
Documente privind activitatea parlamentară
1.1
Regulamentul de procedură al Parlamentului European
1.2
Documente privind şedinţa plenară
-
Proiecte de ordine de zi
-
Proiecte definitive de ordine de zi
-
Ordini de zi
-
Stenograme ale şedinţelor
-
Procese-verbale provizorii
-
Procese-verbale definitive
-
Liste de prezenţă
-
Rezultatele voturilor prin apel nominal
-
Textele adoptate
-
Textele consolidate
-
Deciziile bugetare
-
Amendamentele conţinute în rapoarte
-
Alte amendamente destinate şedinţei plenare
-
Amendamente la propunerile comune de rezoluţie
-
Proiecte de amendament şi propuneri de modificare la proiectul de buget
-
Propuneri de rezoluţie şi propuneri de decizie
-
Propuneri comune de rezoluţie
1.3
Documente privind activităţile deputaţilor
-
Declaraţii privind interesele financiare ale deputaţilor
-
Declaraţii scrise
-
Întrebări scrise
-
Întrebări orale depuse de un deputat, un grup politic sau o comisie parlamentară
-
Întrebări pentru timpul afectat întrebărilor
-
Răspunsuri la întrebările scrise
-
Răspunsuri la întrebările pentru timpul afectat întrebărilor
-
Propuneri de rezoluţie
-
Propuneri de modificare a regulamentului
-
Lista deputaţilor
-
Lista asistenţilor deputaţilor
1.4
Documente ale comisiilor parlamentare
-
Ordini de zi
-
Procese-verbale
-
Documente de lucru
-
Proiecte de raport
-
Amendamente la proiectele de raport
-
Rapoarte
-
Proiecte de aviz
-
Amendamente la proiectele de aviz
-
Avize
-
Liste de prezenţă
1.5
Documente ale delegaţiilor parlamentare
-
Ordini de zi
-
Procese-verbale
-
Documente de lucru
-
Liste de prezenţă
-
Recomandări şi declaraţii
1.6
Documente privind concilierea
-
Documente de lucru comune
-
Proiecte comune aprobate de Comitetul de conciliere
-
Manualul de conciliere
-
Liste de prezenţă
1.7
Documente ale altor organe ale Parlamentului
-
Scrisori oficiale ale Preşedinţiei pentru a se da curs deciziilor organelor indicate în continuare: Biroul ─ Conferinţa preşedinţilor ─ Colegiul chestorilor ─ Conferinţa preşedinţilor de comisie ─ Conferinţa preşedinţilor de delegaţie
-
Ordini de zi
-
Procese-verbale
-
Rezumate ale deciziilor
-
Rapoarte de activitate ale Conferinţei preşedinţilor de comisii
2.
Documente informative cu caracter general
2.1
Buletinul Parlamentului
-
Activităţi
-
Calendarul reuniunilor
-
Buletinul special privind Consiliile Europene
-
Monitorizarea lucrărilor Parlamentului ─ după sesiune
2.2
Documente de presă
-
Comunicate de presă
-
Direct-info/ News Report
-
Direct Agenda/ News Alert
-
Dossier/ Background Notes
-
Dezbaterea zilei
-
Avanpremieră
-
Sinteza sesiunii
2.3
Studii şi publicaţii ale Parlamentului
-
Studii
-
Documente de lucru
-
Briefinguri
-
Note informative
-
Fişe tehnice
2.4
Documente de difuzare, birouri externe
3.
Documente oficiale transmise de celelalte instituţii
Documente oficiale transmise de celelalte instituţii în conformitate cu Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 şi cu procedurile convenite între instituţii ─ în limitele stabilite ─, în special în cadrul comisiei interinstituţionale prevăzute la articolul 15 alineatul (2) din regulamentul menţionat anterior.
3.1
Comisia
-
Documente COM
-
Documente SEC
-
Decizii ale Colegiului comisarilor
-
Acte de comitologie (documente privind dreptul de inspecţie al Parlamentului, proiecte de act, ordini de zi, procese-verbale, avize şi documente informative)
3.2
Consiliul
-
Documente şi comunicări transmise în cadrul procedurilor legislative şi bugetare, al procedurilor de descărcare de gestiune, al numirilor şi al încheierilor de acorduri.
3.3
Banca Centrală Europeană
-
Comunicări
3.4
Banca Europeană de Investiţii
-
Comunicări
3.5
Comitetul Regiunilor
-
Comunicări
3.6
Comitetul Economic şi Social European
-
Comunicări
3.7
Curtea de Conturi
-
Comunicări
3.8
Relaţii interinstituţionale
-
Acorduri interinstituţionale
4.
Documente ale terţilor
4.1
Documente provenite de la statele membre
4.2
Petiţii (cu acordul petiţionarului)
4.3
Corespondenţa oficială
5.
Documente administrative
Scrisori oficiale ─ notificări ale deciziilor Parlamentului făcute de Secretariatul General
ANEXA
XVI
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 privind accesul public la documente
Regulamentul (CE) nr.
1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei
JO L 145, 31.5.2001, p.
43.
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene şi, în special articolul 255 alineatul (2) al acestuia,
având în vedere propunerea Comisiei
JO C 177 E, 27.6.2000, p.
70.
,
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat
Avizul Parlamentului European din 3 mai 2001 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) şi Decizia Consiliului din 28 mai 2001.
,
întrucât:
(1)
Tratatul privind Uniunea Europeană consacră noţiunea de transparenţă în articolul 1 al doilea paragraf, în conformitate cu care tratatul marchează o nouă etapă în procesul de creare a unei uniuni din ce în ce mai strânse între popoarele Europei, în care deciziile sunt luate în modul cel mai transparent posibil şi cât mai aproape posibil de cetăţean.
(2)
Transparenţa permite asigurarea unei mai bune participări a cetăţenilor la procesul de decizie, garantând o mai mare legitimitate, eficacitate şi responsabilitate a administraţiei faţă de cetăţeni într-un sistem democratic.
Transparenţa contribuie la consolidarea principiilor democraţiei şi drepturilor fundamentale, astfel cum sunt acestea definite în articolul 6 din Tratatul UE şi în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
(3)
Concluziile reuniunilor Consiliului European de la Birmingham, Edinburgh şi Copenhaga au subliniat necesitatea asigurării unei mai mari transparenţe în activitatea instituţiilor Uniunii.
Prezentul regulament întăreşte iniţiativele deja avute de instituţii în vederea îmbunătăţirii transparenţei procesului decizional.
(4)
Prezentul regulament vizează conferirea celui mai mare efect posibil dreptului de acces public la documente şi definirea principiilor generale şi a limitelor, în conformitate cu articolul 255 alineatul (2) din Tratatul CE.
(5)
Întrucât problema accesului la documente nu face obiectul dispoziţiilor Tratatului de instituire a Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului şi nici ale Tratatului de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice, Parlamentul European, Consiliul şi Comisia ar trebui, în conformitate cu Declaraţia nr.
41 anexată actului final al Tratatului de la Amsterdam, să se inspire din prezentul regulament în cazul documentelor privind activităţile reglementate de cele două tratate.
(6)
Ar trebui autorizat un acces mai larg la documente în cazurile în care instituţiile acţionează în calitate de legiuitor, inclusiv în cazul delegării atribuţiilor, păstrându-se totodată eficacitatea procesului decizional la nivelul instituţiilor.
Aceste documente ar trebui să fie direct accesibile în cea mai mare măsură posibilă.
(7)
În conformitate cu articolul 28 alineatul (1) şi articolul 41 alineatul (1) din Tratatul UE, dreptul de acces se aplică şi în cazul documentelor privind politica externă şi de securitate comună şi cooperarea poliţienească şi judiciară în materie penală.
Fiecare instituţie ar trebui să respecte regulile proprii de securitate.
(8)
În scopul garantării deplinei aplicări a prezentului regulament în toate domeniile de activitate ale Uniunii, toate agenţiile create de instituţii ar trebui să pună în aplicare principiile definite de prezentul regulament.
(9)
Dat fiind conţinutul extrem de sensibil, unele documente ar trebui supuse unui regim special.
Modalităţile de informare a Parlamentului European privind conţinutul acestor documente ar trebui reglementate pe baza acordului interinstituţional.
(10)
În scopul îmbunătăţirii transparenţei activităţii instituţiilor, Parlamentul European, Consiliul şi Comisia ar trebui să autorizeze accesul nu numai la documentele care provin de la instituţii, ci şi la documentele primite de acestea.
În acest context, trebuie amintit că Declaraţia nr.
35 anexată actului final al Tratatului de la Amsterdam prevede că un stat membru poate solicita Comisiei sau Consiliului să nu comunice unor terţi un document furnizat de acest stat fără acordul său.
(11)
În principiu, publicul ar trebui să aibă acces la toate documentele instituţiilor.
Cu toate acestea, anumite interese publice şi private ar trebui protejate printr-un regim de exceptări.
Ar trebui să li se permită instituţiilor să-şi protejeze consultările şi deliberările interne, în cazul în care este necesar pentru păstrarea capacităţii lor de a-şi îndeplini misiunile.
La evaluarea necesităţii unei exceptări, instituţiile ar trebui să ţină seama de principiile consacrate de legislaţia comunitară în materie de protecţie a datelor personale în toate domeniile de activitate ale Uniunii.
(12)
Este necesar ca toate dispoziţiile care reglementează accesul la documentele instituţiilor să fie în conformitate cu prezentul regulament.
(13)
În scopul asigurării unei respectări depline a dreptului de acces, este necesar să se prevadă punerea în aplicare a unei proceduri administrative în două faze, însoţită de posibilitatea de introducere a unei acţiuni în justiţie sau de formulare a unei plângeri adresate Ombudsmanului.
(14)
Este necesar ca fiecare instituţie să ia măsurile adecvate pentru a informa publicul cu privire la noile dispoziţii în vigoare şi pentru a-şi forma personalul în vederea asistării cetăţenilor în exercitarea drepturilor care decurg din prezentul regulament.
Pentru a facilita exercitarea acestor drepturi, ar trebui ca fiecare instituţie să autorizeze accesul la un registru de documente.
(15)
Chiar dacă prezentul regulament nu are nici ca obiect, nici ca efect modificarea legislaţiilor naţionale în materie de acces la documente, cu toate acestea, este evident că, în temeiul principiului de cooperare loială care reglementează relaţiile între instituţii şi statele membre, statele membre ar trebui să ia măsuri astfel încât să nu aducă atingere punerii în aplicare corecte a prezentului regulament şi să respecte normele de securitate ale instituţiilor.
(16)
Prezentul regulament nu aduce atingere dreptului de acces la documente al statelor membre, al autorităţilor judiciare sau al organelor de anchetă.
(17)
În temeiul articolului 255 alineatul (3) din Tratatul CE, fiecare instituţie elaborează, în cadrul propriului regulament de procedură, dispoziţii speciale privind accesul la documente.
Decizia 93/731/CE a Consiliului din 20 decembrie 1993 privind accesul public la documentele Consiliului
JO L 340, 31.12.1993, p.
43, decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2000/527/CE (JO L 212, 23.8.2000, p.
9).
, Decizia 94/90/CECO, CE, Euratom a Comisiei din 8 februarie 1994 privind accesul public la documentele Comisiei
JO L 46, 18.2.1994, p.
58, decizie astfel cum a fost modificată prin Decizia 96/567/CE, CECO, Euratom (JO L 247, 28.9.1996, p.
45).
, Decizia 97/632/CE, CECO, Euratom a Parlamentului European din 10 iulie 1997 privind accesul public la documentele Parlamentului European
JO L 263, 25.9.1997, p.
27.
, precum şi dispoziţiile privind caracterul confidenţial al documentelor referitoare la sistemul Schengen ar trebui, dacă este necesar, modificate sau abrogate,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1 Obiectul
Prezentul regulament urmăreşte:
(a)
definirea principiilor, a condiţiilor şi a limitelor, întemeiate pe raţiuni de interes public sau privat, care cârmuiesc dreptul de acces la documentele Parlamentului European, ale Consiliului şi ale Comisiei (denumite în continuare „instituţii”), prevăzut la articolul 255 din Tratatul CE în vederea garantării unui acces cât mai larg la documente;
(b)
stabilirea regulilor care să garanteze o exercitare cât mai uşoară a acestui drept;
(c)
promovarea bunelor practici administrative privind accesul la documente.
Articolul 2 Beneficiarii şi domeniul de aplicare
(1)
Orice cetăţean al Uniunii şi orice persoană fizică sau juridică având reşedinţa sau sediul social într-un stat membru are drept de acces la documentele instituţiilor, sub rezerva principiilor, condiţiilor şi limitelor definite de prezentul regulament.
(2)
Instituţiile pot, sub rezerva aceloraşi principii, condiţii şi limite, să permită accesul la documente pentru orice persoană fizică sau juridică care nu are reşedinţa sau sediul social într-un stat membru.
(3)
Prezentul regulament se aplică tuturor documentelor deţinute de o instituţie, adică întocmite sau primite de către aceasta şi aflate în posesia acesteia, în toate domeniile de activitate ale Uniunii Europene.
(4)
Fără a aduce atingere articolelor 4 şi 9, documentele devin accesibile publicului fie printr-o cerere scrisă, fie direct, în formă electronică, sau prin intermediul unui registru.
În special, documentele întocmite sau primite în cadrul unei proceduri legislative devin direct accesibile în conformitate cu articolul 12.
(5)
Documentele sensibile, astfel cum sunt definite la articolul 9 alineatul (1), sunt supuse unui regim special, în conformitate cu respectivul articol.
(6)
Prezentul regulament nu aduce atingere dreptului de acces al publicului la documentele deţinute de instituţii, care decurge, eventual, din instrumentele de drept internaţional sau din actele adoptate de instituţii de punere în aplicare a acestor instrumente.
Articolul 3 Definiţii
În sensul prezentului regulament:
(a)
prin „document” se înţelege orice conţinut, indiferent de suport (scris pe hârtie sau stocat sub formă electronică, înregistrare sonoră, vizuală sau audiovizuală) privind un subiect referitor la politicile, activităţile şi deciziile care ţin de competenţa instituţiei;
(b)
prin „terţ” se înţelege orice persoană fizică sau juridică ori entitate exterioară instituţiei în cauză, inclusiv statele membre, celelalte instituţii şi organe comunitare sau necomunitare şi ţările terţe.
Articolul 4 Excepţii
(1)
Instituţiile resping cererile de acces la un document în cazul în care divulgarea conţinutului ar putea aduce atingere protecţiei:
(a)
interesului public, în ceea ce priveşte:
-
siguranţa publică,
-
apărarea şi chestiunile militare,
-
relaţiile internaţionale,
-
politica financiară, monetară sau economică a Comunităţii sau a unui stat membru,
(b)
vieţii private şi integrităţii individului, în special în conformitate cu legislaţia comunitară privind protecţia datelor personale.
(2)
Instituţiile resping cererile de acces la un document în cazul în care divulgarea conţinutului ar putea aduce atingere protecţiei:
-
intereselor comerciale ale unei anume persoane fizice sau juridice, inclusiv în ceea ce priveşte proprietatea intelectuală,
-
procedurilor judiciare şi consultanţei juridice,
-
obiectivelor activităţilor de inspecţie, de anchetă şi de audit,
cu excepţia cazului în care un interes public superior justifică divulgarea conţinutului documentului în cauză.
(3)
Accesul la un document întocmit de o instituţie pentru uzul său intern sau primit de o instituţie şi referitor la o chestiune pentru care instituţia nu a luat încă nicio decizie este refuzat în cazul în care divulgarea conţinutului acestuia ar aduce gravă atingere procesului decizional al acestei instituţii, cu excepţia cazului în care un interes public superior justifică divulgarea conţinutului documentului în cauză.
Accesul la un document conţinând avize destinate uzului intern în cadrul deliberărilor şi al consultărilor preliminare în cadrul instituţiei în cauză este refuzat chiar şi după luarea deciziei, în cazul în care divulgarea conţinutului acestuia ar aduce gravă atingere procesului decizional al acestei instituţii, cu excepţia cazului în care un interes public superior justifică divulgarea conţinutului documentului în cauză.
(4)
În cazul documentelor terţilor, instituţia consultă terţii pentru a stabili dacă se poate aplica o excepţie prevăzută la alineatul (1) sau (2), cu excepţia cazului în care există certitudinea că documentul trebuie sau nu trebuie divulgat.
(5)
Un stat membru poate solicita unei instituţii să nu divulge conţinutul unui document emis de acesta fără acordul său prealabil.
(6)
În cazul în care doar o parte a documentului cerut se încadrează într-una sau mai multe din excepţiile menţionate anterior, celelalte părţi ale documentului se divulgă.
(7)
Excepţiile prevăzute la alineatele (1), (2) şi (3) se aplică doar în perioada în care protecţia se justifică prin conţinutul documentului.
Excepţiile se pot pune în aplicare în cursul unui termen de cel mult treizeci de ani.
În cazul documentelor care se încadrează la excepţiile privind viaţa privată sau interesele comerciale şi documentele sensibile, excepţiile pot continua să se aplice, dacă este necesar, şi după expirarea acestei perioade.
Articolul 5 Documente aflate în posesia statelor membre
În cazul în care un stat membru primeşte o cerere privind un document aflat în posesia sa, document care emană de la o instituţie, cu excepţia cazului în care există certitudinea că documentul trebuie sau nu trebuie divulgat, statul membru consultă instituţia în cauză cu scopul de a lua o decizie care să nu compromită realizarea obiectivelor prezentului regulament.
În loc de aceasta, statul membru poate prezenta cererea instituţiei în cauză.
Articolul 6 Cereri de acces
(1)
Cererile de acces la documente se formulează în scris, inclusiv în format electronic, într-una din limbile enumerate la articolul 314 din Tratatul CE şi într-un mod suficient de precis pentru a permite instituţiei să identifice documentul.
Solicitantul nu este obligat să-şi motiveze cererea.
(2)
În cazul în care o cerere nu este suficient de precisă, instituţia invită solicitantul să o clarifice şi îl asistă în acest scop, de exemplu furnizându-i informaţiile privind utilizarea registrelor publice de documente.
(3)
În cazul unei cereri privind un document foarte lung sau un număr foarte mare de documente, instituţia în cauză poate discuta informal cu solicitantul în scopul ajungerii la o soluţie echitabilă.
(4)
Instituţiile oferă asistenţă şi informează cetăţenii cu privire la modalităţile de depunere a cererilor de acces la documente.
Articolul 7 Soluţionarea cererilor iniţiale
(1)
Cererile de acces la documente se soluţionează cu promptitudine.
Solicitantului i se trimite o confirmare de primire.
În termen de 15 zile lucrătoare de la înregistrarea cererii, instituţia fie acordă accesul la documentul solicitat şi îl furnizează în acelaşi termen, în conformitate cu articolul 10, fie îi comunică solicitantului, în scris, motivele respingerii în tot sau în parte a cererii şi îl informează cu privire la dreptul acestuia de a prezenta o cerere de confirmare, în conformitate cu alineatul (2) din prezentul articol.
(2)
În cazul respingerii în tot sau în parte a cererii, solicitantul poate adresa, în termen de 15 zile lucrătoare de la primirea răspunsului din partea instituţiei, o cerere de confirmare prin care solicită ca instituţia să-şi revizuiască poziţia.
(3)
În mod excepţional, de exemplu în cazul în care cererea se referă la un document foarte lung sau la un număr foarte mare de documente, termenul prevăzut la alineatul (1) poate fi prelungit cu 15 zile lucrătoare, cu condiţia informării prealabile a solicitantului şi a motivării amănunţite.
(4)
În lipsa unui răspuns din partea instituţiei în termenul stabilit, solicitantul poate prezenta o cerere de confirmare.
Articolul 8 Soluţionarea cererilor de confirmare
(1)
Cererile de confirmare se soluţionează cu promptitudine.
În termen de 15 zile lucrătoare de la înregistrarea cererii, instituţia fie permite accesul la documentul solicitat şi îl furnizează în acelaşi termen, în conformitate cu articolul 10, fie comunică, în scris, motivele respingerii în tot sau în parte a cererii.
În cazul unei respingeri în tot sau în parte a cererii, instituţia informează solicitantul cu privire la căile de atac de care dispune, şi anume introducerea unei acţiuni în justiţie împotriva instituţiei şi/sau formularea unei plângeri adresate Ombudsmanului, în conformitate cu condiţiile prevăzute la articolele 230 şi 195 din Tratatul CE.
(2)
În mod excepţional, de exemplu în cazul în care cererea se referă la un document foarte lung sau la un număr foarte mare de documente, termenul prevăzut la alineatul (1) poate fi prelungit cu 15 zile lucrătoare, cu condiţia informării prealabile a solicitantului şi a motivării amănunţite.
(3)
Lipsa unui răspuns din partea instituţiei în termenul stabilit se consideră răspuns negativ şi dă dreptul solicitantului să introducă o acţiune în justiţie împotriva instituţiei şi/sau să formuleze o plângere adresată Ombudsmanului, în conformitate cu dispoziţiile aplicabile din Tratatul CE.
Articolul 9 Regimul aplicabil documentelor sensibile
(1)
Documentele sensibile sunt documente emise de instituţii sau agenţiile create de către acestea, de statele membre, de ţările terţe sau de organizaţiile internaţionale, clasificate „TRÈS SECRET/TOP SECRET” (Strict secret), „SECRET” (Secret) sau „CONFIDENTIEL” (Confidenţial) în temeiul normelor în vigoare în cadrul instituţiei în cauză, care protejează interesele fundamentale ale Uniunii Europene sau ale unuia sau mai multor state membre în domeniile definite la articolul 4 alineatul (1) litera (a) şi, în special, în domeniile siguranţei publice, apărării şi chestiunilor militare.
(2)
În cadrul procedurilor prevăzute la articolele 7 şi 8, cererile de acces la documente sensibile sunt soluţionate exclusiv de persoanele autorizate să ia cunoştinţă de conţinutul acestor documente.
Fără a aduce atingere articolului 11 alineatul (2), aceste persoane trebuie să precizeze informaţiile care pot apărea în registrul public privind aceste documente sensibile.
(3)
Documentele sensibile se înscriu în registru şi se furnizează numai cu acordul autorităţii de origine.
(4)
Orice decizie a unei instituţii de a refuza accesul la un document sensibil se întemeiază pe motive care nu aduc atingere intereselor protejate în conformitate cu articolul 4.
(5)
Statele membre iau măsurile adecvate pentru a asigura, în cadrul soluţionării cererilor privind documentele sensibile, respectarea principiilor enunţate de prezentul articol şi la articolul 4.
(6)
Normele instituţiilor cu privire la documentele sensibile sunt făcute publice.
(7)
Comisia şi Consiliul informează Parlamentul European cu privire la documentele sensibile în conformitate cu dispoziţiile convenite între instituţii.
Articolul 10 Accesul pe baza unei cereri
(1)
Accesul la documente se exercită fie prin consultare la faţa locului, fie prin eliberarea unei copii, inclusiv, dacă este necesar, a unei copii electronice, în funcţie de preferinţa solicitantului.
Costurile legate de realizarea şi trimiterea copiilor pot fi suportate de către solicitant.
Acestea nu pot depăşi costurile reale pentru realizarea şi trimiterea copiilor.
Este gratuită consultarea la faţa locului sau în cazul în care numărul de copii nu depăşeşte 20 de pagini A4, precum şi în cazul accesului direct sub formă electronică sau prin intermediul registrului.
(2)
În cazul în care conţinutul unui document a fost deja divulgat de instituţia în cauză şi acesta este uşor accesibil pentru solicitant, instituţia îşi poate îndeplini obligaţia de a acorda accesul la documente prin informarea solicitantului cu privire la modalităţile de obţinere a documentului solicitat.
(3)
Documentele se furnizează într-o versiune şi o formă care există deja (inclusiv varianta electronică sau sub altă formă: scriere Braille, caractere mărite sau înregistrare pe bandă magnetică), ţinând seama pe deplin de preferinţa solicitantului.
Articolul 11 Registre
(1)
Pentru a permite cetăţenilor să îşi exercite efectiv drepturile care decurg din prezentul regulament, fiecare instituţie permite accesul public la un registru de documente.
Registrul ar trebui să fie accesibil în format electronic.
Referinţele documentelor se înscriu de îndată în registru.
(2)
Pentru fiecare document, registrul conţine un număr de referinţă (inclusiv, după caz, referinţa interinstituţională), subiectul abordat şi/sau o scurtă descriere a conţinutului documentului, precum şi data la care acesta a fost primit sau elaborat şi înscris în registru.
Referinţele sunt concepute astfel încât să nu aducă atingere protecţiei intereselor prevăzute la articolul 4.
(3)
Instituţiile iau imediat măsurile necesare pentru crearea unui registru care să fie disponibil până la 3 iunie 2002.
Articolul 12 Accesul direct sub formă electronică sau prin intermediul unui registru
(1)
În măsura posibilului, instituţiile pun la dispoziţia directă a publicului documentele, în formă electronică sau prin intermediul unui registru, în conformitate cu regulile în vigoare în cadrul instituţiei în cauză.
(2)
În special documentele legislative, adică documentele întocmite sau primite în cadrul procedurilor de adoptare a actelor cu forţă juridică obligatorie pe teritoriul statelor membre sau pentru acestea, ar trebui să devină direct accesibile, sub rezerva articolelor 4 şi 9.
(3)
Celelalte documente, în special documentele privind evoluţia politicilor publice sau a strategiilor, sunt, în măsura posibilului, direct accesibile.
(4)
În cazul în care accesul direct nu este permis prin intermediul registrului, acesta trebuie să indice, pe cât posibil, unde se află documentul.
Articolul 13 Publicarea în Jurnalul Oficial
(1)
Se publică în
Jurnalul Oficial
, pe lângă actele prevăzute la articolul 254 alineatele (1) şi (2) din Tratatul CE şi la articolul 163 alineatul (1) din Tratatul Euratom, sub rezerva articolelor 4 şi 9 din prezentul regulament, următoarele documente:
(a)
propunerile Comisiei;
(b)
poziţiile comune adoptate de Consiliu în conformitate cu procedurile prevăzute la articolele 251 şi 252 din Tratatul CE, precum şi expunerea de motive şi poziţiile adoptate de Parlamentul European în cadrul acestor proceduri;
(c)
deciziile-cadru şi deciziile prevăzute la articolul 34 alineatul (2) din Tratatul UE;
(d)
convenţiile stabilite de Consiliu în conformitate cu articolul 34 alineatul (2) din Tratatul UE;
(e)
convenţiile semnate între statele membre în temeiul articolului 293 din Tratatul CE;
(f)
acordurile internaţionale încheiate de Comunitate sau în conformitate cu articolul 24 din Tratatul UE.
(2)
Se publică în
Jurnalul Oficial
, în măsura posibilului, următoarele documente:
(a)
iniţiativele prezentate Consiliului de către un stat membru în temeiul articolului 67 alineatul (1) din Tratatul CE sau în conformitate cu articolul 34 alineatul (2) din Tratatul UE;
(b)
poziţiile comune prevăzute la articolul 34 alineatul (2) din Tratatul UE;
(c)
directivele, altele decât cele prevăzute la articolul 254 alineatele (1) şi (2) din Tratatul CE, deciziile, altele decât cele prevăzute la articolul 254 alineatul (1) din Tratatul CE, recomandările şi avizele.
(3)
Fiecare instituţie are libertatea de a-şi defini în propriul regulament de procedură celelalte documente eventuale care trebuie publicate în
Jurnalul Oficial
.
Articolul 14 Informarea
(1)
Fiecare instituţie ia măsurile necesare pentru informarea publicului cu privire la drepturile de care beneficiază în conformitate cu prezentul regulament.
(2)
Statele membre cooperează cu instituţiile pentru informarea cetăţenilor.
Articolul 15 Practica administrativă în cadrul instituţiilor
(1)
Instituţiile dezvoltă bune practici administrative cu scopul de a facilita exercitarea dreptului de acces garantat de prezentul regulament.
(2)
Instituţiile creează o comisie interinstituţională însărcinată să studieze cele mai bune practici, să abordeze eventualele diferende şi să ţină seama de evoluţiile în domeniul accesului public la documente.
Articolul 16 Reproducerea documentelor
Prezentul regulament nu aduce atingere reglementărilor în vigoare în domeniul dreptului de autor, care pot limita dreptul terţilor de a reproduce sau de a utiliza documentele divulgate.
Articolul 17 Rapoarte
(1)
Fiecare instituţie publică un raport anual privind anul anterior, în care se menţionează numărul de respingeri ale cererilor de acces la documente şi motivele acestora, precum şi numărul de documente sensibile neînscrise în registru.
(2)
Până la 31 ianuarie 2004, Comisia publică un raport privind punerea în aplicare a principiilor prezentului regulament şi formulează recomandări, inclusiv, dacă este necesar, propuneri de revizuire a prezentului regulament şi a unui program de acţiune conţinând măsurile care trebuie luate de instituţii.
Articolul 18 Măsuri de aplicare
(1)
Fiecare instituţie îşi adaptează regulamentul de procedură la dispoziţiile din prezentul regulament.
Aceste adaptări intră în vigoare la 3 decembrie 2001.
(2) În termen de şase luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comisia examinează conformitatea cu prezentul regulament a Regulamentului (CEE, Euratom) nr.
354/83 al Consiliului din 1 februarie 1983 privind deschiderea către public a arhivelor istorice ale Comunităţii Economice Europene şi ale Comunităţii Europene a Energiei Atomice
JO L 43, 15.2.1983, p.
1.
, în vederea asigurării celor mai bune condiţii de păstrare şi arhivare a documentelor.
(3)
În termen de şase luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comisia examinează conformitatea cu prezentul regulament a normelor în vigoare privind accesul la documente.
Articolul 19 Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în
Jurnalul Oficial al Comunităţilor Europene
.
Acesta se aplică începând cu 3 decembrie 2001.
ANEXA
XVIa
Orientări privind interpretarea regulilor de conduită aplicabile deputaţilor
1.
Este necesar să se facă distincţie între comportamentele de natură vizuală, care pot fi tolerate în măsura în care nu sunt injurioase şi/sau difamatoare, păstrează limite rezonabile şi nu generează conflicte şi cele care provoacă o perturbare efectivă a oricărei activităţi parlamentare.
2.
Deputaţii răspund în cazul în care, persoanele pe care le angajează sau cărora le facilitează accesul în Parlament, nu respectă, în interiorul clădirilor Parlamentului, regulile de conduită aplicabile deputaţilor.
Preşedintele sau reprezentanţii săi exercită competenţe disciplinare cu privire la aceste persoane sau la orice altă persoană din exteriorul Parlamentului care se găseşte în localurile acestuia.
INDICE ANALITIC
Cifrele arabe se referă la articole; cifrele romane se referă la anexe, iar cifrele arabe sau romane sau literele care le urmează desemnează secţiunile, articolele sau alineatele din aceste anexe.
A
Abţinerea de a acţiona a Consiliului
122
Accesul în sala de şedinţe
137
,
146
Accesul la documente
5
,
28
,
96
-
97
,
140
,
XV
,
XVI
Accesul publicului la
decizii
28
dezbateri în plen
96
documente
97
lucrări
89
,
92
,
183
petiţii
193
Acordul-cadru PE-Comisie
XIII
Acorduri interinstituţionale
120
,
204
,
VII.B
,
VII.C
Acorduri internaţionale
75
,
83
-
84
,
XIII
Acorduri voluntare
79
ACP
VI.II
Acte legislative
55
,
66
-
68
,
76
,
81
Acţiuni introduse la Curtea de Justiţie
121
-
122
,
196
,
V.6
Admisibilitate
amendamente
19
,
62
,
151
,
155
întrebări
II
A doua lectură
40
,
57
-
62
,
67
,
152
buget
IV.5
concluzii
60
examinarea în comisie
57
-
59
examinarea în plen
60
-
62
,
67
,
152
prelungirea termenelor
58
propunere de respingere în comisie
59
recomandare pentru
59
-
60
vot, procedură
152
Adunarea parlamentară a Consiliului Europei
189
Agenţii europene
consultare
119
Al doilea raport
52
-
53
Alegerea
chestorilor
12
,
15
,
17
Comisiei
99
Parlamentului
1
,
203
Preşedintelui
12
-
13
,
17
Preşedintelui Comisiei
98
vicepreşedinţilor
12
,
14
,
17
Amânarea dezbaterii şi a votului
165
,
170
Amânarea votului
53
,
99
,
170
Amendamente
53
,
62
,
66
,
150
-
151
,
155
admisibilitate
19
,
46
,
62
,
80 a
,
151
,
155
adoptare
53
aprobarea de către Consiliu
66
caducitate
150
-
152
de compromis
53
,
59
,
62
,
154
-
155
depunere
150
,
185
depunerea a peste 50 de amendamente
156
distribuire
150
în comisie
156
,
185
la buget
IV.1
,
IV.3
,
IV.4
,
IV.5
la poziţia comună (a doua lectură)
62
-
63
limbi
138
,
150
orale
90
,
150
,
185
ordinea de votare
155
poziţia Comisiei
50
,
53
-
54
,
57
,
62
,
143
,
XIII
preluare (de către un alt deputat)
150
prezentare
150
prima lectură
51
,
53
procedura fără amendamente
43
,
131
proiectul comun (a treia lectură)
65
propunerea Comisiei
80 a
retragere
150
termene
150
,
155
tipărire
150
vot în bloc
154
vot prioritar
154
Anexe
202
,
204
Aplicarea dreptului comunitar
176
,
VIII
,
XIII
Aprobarea poziţiei comune
67
Arhive
172
,
193
Asistenţi
IX.2
A treia lectură
40
,
63
-
65
conciliere
63
-
64
în plen
65
,
68
proiect comun
65
vot, procedură
65
Atribuţiile comisiilor
24
,
179
,
VI
Audieri
22
,
176
,
183
,
192
Aviz conform
75
,
82
-
83
,
95
Avize
ale comisiilor
35
-
36
,
43
,
46
-
47
,
113
-
114
,
179
,
192
-
193
,
IV.1
,
V.1
,
VI
ale Parlamentului
51
,
83
,
89
,
92
,
98
,
101
-
102
,
134
,
185
cerere de aviz
40
-
41
recomandări ale Consiliului (articolul 122 din Tratatul CE)
77
urmărire
54
-
56
,
190
B
Banca Centrală Europeană
declaraţii
106
întrebări
111
numirea Comitetului Director
102
Biroul
comisiilor
176
,
182
,
VII.A
delegaţiilor
188
funcţii
IV.8
Parlamentului
accesul publicului la decizii
28
componenţă
16
,
21
funcţii
8
,
22
,
24
-
28
,
31
,
73
,
97
,
128
,
138
-
139
,
148
,
161
,
190
,
197
,
199
,
I
,
IV.8
,
VII.A
întrebări
28
Buget
69
-
72
,
IV
,
V
,
VI.V
adoptarea definitivă
IV
cheltuieli
74
comisii competente
VI.III
,
VI.IV
controlul execuţiei
72
,
105
descărcare
70
-
71
,
V
,
VI.V
estimarea bugetului
73
,
IV
fixarea unei noi rate maxime
IV
general
69
,
72
,
IV
,
VI.III
,
VI.IV
suplimentar
69
,
IV
Buletinul Parlamentului
28
,
XV
C
Caducitatea
amendamentelor
150
-
152
textelor (la sfârşit de legislatură)
203
Candidaturi
Banca Centrală Europeană
102
chestori
12
,
15
comisii
177
Ombudsman
194
preşedinte
12
-
13
vicepreşedinţi
12
,
14
Carta drepturilor fundamentale
34
,
96
Căi de atac interne
148
Călătorii de studiu şi de informare
22
,
179
Cerere de aviz
40
Cheltuieli
angajare
74
lichidare
74
Chestiunea preliminară
165
,
167
Chestiuni de ordin personal
145
Chestiuni pendinte
203
Chestori
accesul publicului la decizii
28
alegere
12
,
15
,
17
funcţii
9
,
21
-
22
,
25
,
I
interese financiare
I
întrebări
28
legitimaţii
9
Cod de conduită
9
,
IX
,
XIII
Codecizie, procedură de
35
,
37
,
49
-
60
,
62
-
68
Codificare, legislaţia comunitară
80
Combaterea fraudei
10
,
XI
Comisia
alegerea Comisiei
99
alegerea Preşedintelui
98
amendamente la o propunere
53
cereri de aviz, consultaţii
40
competenţe de executare
XII
declaraţii
103
demisia unui membru
XIII
descărcarea de gestiune
70
dispoziţii de executare
81
explicarea deciziilor
104
informarea Parlamentului
XIII
invitare
89
întrebări (timpul afectat întrebărilor)
109
,
II
întrebări cu solicitare de răspuns scris si întrebări cu solicitare de răspuns oral
108
,
110
mandat de negociere
83
măsuri de executare
XIII.I
membrii
XIII
demisia
XIII
modificarea unei propuneri
49
moţiune de cenzură
100
poziţie asupra amendamentelor
50
,
53
-
54
,
57
,
62
,
143
,
XIII
prerogative de executare
81
,
XIII.I
program
99
program legislativ anual
33
respingerea unei propuneri
52
,
80 a
retragerea unei propuneri
37
,
52
,
54
,
61
timpul afectat luărilor de cuvânt
142
urmărire
54
-
56
Comisii asociate
47
,
81
Comisii parlamentare
42
-
48
,
174
-
187
,
VI
a doua lectură
57
-
59
asociate
47
,
81
atribuţii, competenţe
24
,
47
,
174
,
179
,
190
,
VI
aviz
43
,
46
birou
176
,
182
,
VII.A
comitetul de conciliere
63
-
64
competente în fond
39
-
40
,
59
,
81
competenţe, responsabilităţi
174
componenţa
24
,
177
conflict de competenţe
179
constituire
174
-
176
,
VIII
convocare
183
de anchetă
24
,
176
-
177
,
179
,
VIII
dialog cu Consiliul
59
drepturi
177
-
178
examinare în comun
179
întrunirea de urgenţă
90
,
94
membri
177
,
182
mixte
190
permanente
174
preşedinte
26
,
48
,
81
,
176
,
182
prima lectură
35
-
37
,
49
-
50
procedură
59
,
183
-
187
procedură de concertare
56
,
64
proces-verbal
96
,
184
raport
42
,
44
-
45
,
47
-
48
,
52
-
53
rectificări
204 a
retrimiterea la
168
reuniuni
22
,
43
,
59
,
89
,
96
,
128
,
156
,
178
,
181
-
184
,
VII.A
sesizare
40
,
46
,
179
sesizare pentru avizare
46
,
179
,
185
subcomisii
179
,
181
supleanţi
178
temporare
175
,
179
,
181
timpul afectat întrebărilor
187
verificarea prerogativelor
3
,
180
,
VI.XVI
votul
185
-
186
Comitet compus din personalităţi independente
200
Comitetul de concertare
56
Comitetul de conciliere
convocare
63
delegare
64
-
65
Comitetul Economic şi Social European
117
Comitetul Regiunilor
118
Comitologie
XII
Compatibilitatea financiară a unui act
36
,
42
,
44
Competenţă de control
80
,
81
,
121
-
122
Competenţe de executare în cadrul Comisiei
XII
Competenţele comisiilor
24
,
47
,
190
,
200
conflict de competenţe
179
Componenţa Parlamentului
3
-
4
Compromisuri, amendamente
53
,
59
,
62
,
154
-
155
Comunicare, poziţia comună
57
-
59
,
122
Concertare
comitetul de
56
procedură de
56
Conciliere
a treia lectură
63
-
65
comitetul de
63
-
64
Conduită (cod, reguli)
9
,
IX
Conferinţa organelor specializate în afaceri comunitare (COSAC)
124
Conferinţa parlamentelor
125
Conferinţa preşedinţilor
accesul publicului la decizii
28
componenţă
23
funcţii
24
,
45
,
47
,
64
,
90
,
94
,
106
-
109
,
113
,
115
,
127
,
130
,
142
,
153
,
176
-
177
,
179
,
181
,
188
-
189
,
200
,
203
,
VII.A
întrebări
28
Conferinţa preşedinţilor de comisie
26
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie
27
Confidenţialitate
5
,
28
,
176
,
193
,
195
,
VII.A
,
VII.B
,
VII.C
,
VIII
Consiliu
abţinerea de a acţiona
122
acţiune în caz de abţinere de a acţiona
122
consultare
40
,
42
declaraţii
103
dialogul unei comisii competente cu
54
,
59
invitaţie
89
întrebări (întrebări cu solicitare de răspuns oral şi întrebări cu solicitare de răspuns scris)
108
,
110
întrebări (timpul afectat întrebărilor)
109
,
II
poziţie comună
57
,
60
-
62
,
67
procedură de concertare
56
proiect comun
65
recomandări pentru
90
,
94
,
114
respingerea poziţiei comune
61
reuniuni
38
timpul afectat luărilor de cuvânt
142
Consiliul European
103
,
107
Consiliul Europei
189
Consultare
40
-
41
agenţii europene
119
Comitetul Economic şi Social European
117
Comitetul Regiunilor
118
cooperare poliţienească şi judiciară în materie penală
93
iniţiative prezentate de un stat membru
41
PESC
89
procedură de
35
,
37
,
49
-
56
,
152
-
153
rapoarte
42
recomandări ale Consiliului (articolul 122 CE)
77
repetată
55
Contabilitate
73
-
74
,
VI.III
,
VI.IV
,
VI.V
Convenţia ACP-CE
VI.II
Convocarea
comisiilor
90
,
94
,
183
Parlamentului
127
Cooperare
consolidată
47
între statele membre
75
-
76
poliţienească şi judiciară în materie penală
92
-
94
procedură de
35
,
37
,
49
-
62
,
66
-
67
,
152
-
153
COSAC
124
Curtea de Conturi
V.1
,
VI.V
declaraţii
105
numirea membrilor
101
Curtea de Justiţie
122
introducerea unei acţiuni
121
-
122
,
196
,
V.6
Ombudsmanul
194
,
196
Cvorum
149
,
185
D
Decanul de vârstă
11
,
13
Declaraţia comună din 1975
56
Declaraţii
Banca Centrală Europeană
102
,
106
Comisia
49
,
103
-
104
Consiliul
103
Consiliul European
103
Curtea de Conturi
101
,
105
de interes financiar
I
Înaltul Reprezentant pentru PESC
87
Preşedintele propus al Comisiei
98
Declaraţii scrise
anexate stenogramei
142
înscrise în registru
116
Delegaţiile
22
,
138
,
190
ad hoc
24
Conferinţa parlamentelor
125
Conferinţa preşedinţilor de delegaţie
27
interparlamentare
188
,
VI.II
la comisiile parlamentare mixte
190
permanente
24
,
188
Demisia
unui deputat
4
unui membru al Comisiei
XIII
Democraţie
34
,
75
,
95
,
115
,
199
-
200
,
III
Deputaţi
1
-
9
,
129
asistenţi
IX
foşti deputaţi
9
neafiliaţi
31
Descărcarea de gestiune
V
a Comisiei
70
-
71
a Parlamentului
74
a Preşedintelui Parlamentului
71
decizie
V
declaraţia Curţii de Conturi
105
Desfăşurarea şedinţelor
137
-
148
Destituirea Ombudsmanului
196
Dezbatere
amânare
165
,
170
ca urmare a unei declaraţii
103
dezbatere asupra cazurilor de încălcare a drepturilor omului
115
,
130
,
III
dialogul comisiei competente cu Consiliul
59
discuţie comună
135
extraordinară
133
încheiere
165
,
169
procedură fără dezbatere
43
,
131
,
142
,
147
raportul unei comisii temporare de anchetă
176
Dezbaterea în regim de urgenţă
134
Dezbatere în comun
135
Dialog cu Consiliul
54
,
59
Dialog social
78
Discurs inaugural
13
Dispoziţii de executare
81
Distribuire
136
,
140
,
172
,
III
Documente
acces
96
-
97
,
140
,
XV
caduce
203
chestiuni pendinte
203
confidenţiale
VII.A
,
VII.B
distribuire
136
,
140
legislative
40
Documente legislative
40
Drept comunitar, aplicare
121
,
176
,
VI.XVI
,
VIII
,
XIII
Dreptul de anchetă
176
,
VIII
Dreptul de consultare a dosarelor
5
Dreptul de petiţionare
191
Dreptul de vot
158
Drepturi fundamentale
34
,
75
,
95
,
VI.XVII
Drepturile omului
75
,
91
,
95
,
115
,
199
-
200
,
III
Durata mandatelor
4
,
16
E
Egalitate de voturi
13
-
14
,
21
,
153
,
182
Estimarea bugetului
73
,
IV.3
,
IV.8
Eurogrup
II
Europol
93
,
VI.XVII
Examinarea
bugetului
IV
deciziilor de descărcare de gestiune
V
documentelor confidenţiale
VII.A
documentelor legislative
33
-
34
,
37
,
40
,
49
Execuţia bugetară
70
,
72
,
V
Explicaţii privind votul
19
,
103
,
163
Expunerea de motive a unui raport
42
,
44
,
48
F
Fişa financiară
42
,
44
Foaia de prezenţă
129
Fraudă
10
,
XI
Funcţiile
Biroului
22
chestorilor
25
Conferinţei preşedinţilor
24
încetarea funcţiilor înainte de termen
18
preşedintelui
19
vicepreşedinţilor
20
G
Grupuri de interese
9
,
IX
Grupuri politice
29
-
32
activităţi
30
constituire
29
modificări
177
-
178
neafiliaţi
31
preşedinţi
115
,
143
situaţia juridică
30
I
Implicaţii financiare
34
,
36
,
89
Imunitate
5
-
7
,
197
,
VI.VII
,
VI.XVI
Incompatibilităţi
4
Indemnizaţii
8
Informarea Parlamentului
cooperare poliţienească şi judiciară în materie penală
92
încălcarea principiilor comune
95
PESC
89
Informaţii sensibile
VII.B
,
VII.C
Iniţiativă
legislativă
33
,
39
prevăzută la articolul 192 CE
39
prezentată de către un stat membru
41
raport
45
,
47
Instituţii
33
,
98
-
112
,
176
,
203
,
II
,
III
,
V.6
,
VI.XV
,
VIII
Interese financiare
3
,
I
,
XI
Interimar, raport
75
Interpretare
138
Intervenţii
141
-
143
asupra procedurii
143
,
165
-
171
asupra unei chestiuni politice importante
144
cu durata de un minut
144
,
165
-
166
în momentul votului
152
pentru chestiuni de ordin personal
145
Î
Înaltul Reprezentant pentru PESC
85
,
87
,
89
,
II
Încălcarea drepturilor omului
91
,
95
,
115
,
130
,
III
Încălcarea principiilor Tratatului UE (articolul 7,1)
75
,
95
Închiderea dezbaterii
165
,
169
Întrebări
Banca Centrală Europeană
111
Biroul, Conferinţa preşedinţilor, chestorii
28
Consiliu, Comisie
19
,
108
-
110
cu solicitare de răspuns oral
108
cu solicitare de răspuns scris
110
prioritare
110
scurte şi precise, timp de 30 minute
103
timpul afectat întrebărilor
109
,
II
J
Jurnalul Oficial
29
,
68
,
110
,
172
-
173
,
176
,
194
,
IV.4
,
IV.5
,
VIII
Justiţie
92
,
94
L
Lecturi (texte legislative)
35
-
68
a doua
57
-
62
,
67
a treia
63
-
65
,
68
prima
35
-
37
,
49
-
56
Legislatură
126
Legislaţia comunitară
codificare
80
reformare
80
simplificare
80
-
80 a
Legitimaţie
5
,
9
,
IX
Libertate
13
,
VI.X
,
VI.XVIII
Limbi
22
,
138
-
139
,
143
,
176
,
191
,
X
Lista vorbitorilor
143
,
169
Locul reuniunii
128
Loc vacant
4
,
16
-
17
Luarea de cuvânt
acordare
141
-
143
autorizare
165
-
171
timpul afectat luărilor de cuvânt
142
-
143
,
III
M
Majoritate calificată/număr minim necesar de membri
amendamente şi modificări
buget (a doua lectură)
IV.5
buget (prima lectură)
IV.3
depunerea amendamentelor
150
examinarea în comisie
156
opoziţie faţă de votul asupra unui amendament nedistribuit în toate limbile
138
-
139
,
150
proiectul de ordine de zi definitiv
132
regulament
202
anexe la regulament
204
cereri privind
amânarea dezbaterii
170
amânarea votului
170
constatarea cvorumului
149
constituirea unei comisii de anchetă
176
,
VIII.2
convocarea Parlamentului
127
dezbaterea extraordinară
133
dezbaterile privind cazurile de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept
115
închiderea dezbaterii
169
ordinea de zi
autorizarea depunerii de amendamente
131
dezbatere extraordinară
133
dezbatere fără amendamente
131
procedura de urgenţă
134
retrimiterea la comisie
168
sesizarea repetată
55
suspendarea sau ridicarea şedinţei
171
şedinţă plenară în alt loc decât sediul
128
vot prin apel nominal
160
constituirea comisiilor şi a grupurilor politice
comisii
176
-
177
grupuri politice
29
decizii ale Parlamentului
acord internaţional sau propunere legislativă (aviz conform)
75
acord internaţional sau protocol financiar (aviz sau aviz conform)
83
aderare (recomandare şi aviz conform)
82
a doua lectură (poziţia comună)
asentiment pentru supunerea la vot a amendamentelor de compromis
155
amendamente
62
propunere de respingere
61
a treia lectură (proiect comun)
65
iniţiativă legislativă (propunere de rezoluţie)
39
încălcarea principiilor comune
95
menţinerea unei acţiuni înaintea Curţii de Justiţie
121
moţiune de cenzură (adoptare)
100
drepturile omului
75
,
95
,
III
mandate
candidaturi
12
chestori
15
durata
16
încetarea exercitării funcţiei înainte de termen
18
preşedintele
13
vicepreşedinţi
14
numiri
Banca Centrală (cerere de amânare a votului)
102
Curtea de Conturi (cerere de amânare a votului)
101
Ombudsmanul (candidaturi)
194
Ombudsmanul (demisie)
196
Ombudsmanul (vot)
194
opoziţie la
interpretarea regulamentului
201
procedura fără amendamente şi dezbateri
131
recomandări în cadrul cooperării poliţieneşti şi judiciare
94
recomandări în cadrul PESC
90
votul asupra unui amendament care nu a fost distribuit în toate limbile
150
partide politice la nivel european
200
proiect definitiv de ordine de zi
131
-
132
propuneri şi moţiuni
moţiune de cenzură
100
noua rată maximă (propunere de decizie)
IV.2
propunere de respingere globală a bugetului
IV.6
propuneri de rezoluţie
ca urmare a declaraţiilor Comisiei, ale Consiliului şi ale Consiliului European
103
ca urmare a întrebărilor cu solicitare de răspuns oral
108
dezbatere asupra cazurilor de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drept
115
încălcarea principiilor Tratatului UE (articolul 7,1)
95
refuzarea descărcării de gestiune
V.4
recomandări ale Consiliului (PESC, cooperare poliţienească şi judiciară în materie penală)
114
Mandat de negociere
83
Mandate
11
-
17
,
19
-
20
,
I
,
VI.XVI
încetare înainte de termen
18
Mandatul deputaţilor
2
,
VI.VII
durată
4
verificarea prerogativelor
3
,
11
,
180
Măsură de executare
121
,
XIII.I
Membri
Banca Centrală Europeană
102
Comisia
99
,
XIII
comisii
176
-
177
,
VIII
comisii de anchetă
176
comitetul de conciliere
64
Curtea de Conturi
101
interes financiar
I
neafiliaţi
31
subcomisii
181
supleanţi
3
,
42
,
44
,
59
,
64
,
150
,
176
,
178
,
181
,
II
Misiuni de studiu şi de informare
22
,
179
Modificare
ordinea de votare a amendamentelor
155
propunerea Comisiei
49
regulament
201
-
202
Moţiunea de cenzură (Comisie)
100
Moţiuni de procedură
165
,
185
N
Neafiliaţi
31
Negocieri de aderare
82
,
190
,
XIII.II
Numiri (vezi şi „Alegeri”)
98
-
102
Banca Centrală Europeană
102
Curtea de Conturi
101
Înaltul Reprezentant pentru PESC
85
Ombudsmanul
procedura de vot
reprezentanţi speciali (PESC)
86
şeful delegaţiei
88
O
OLAF
10
,
XI
Ombudsmanul
194
-
196
,
X.A
activitate
195
,
X
destituire
196
numire
194
Opinia minorităţii
48
,
127
,
176
Opoziţia
amendamente nedistribuite în toate limbile
150
contestarea unui vot
164
interpretarea regulamentului
201
Ordinea de zi
adoptare
132
-
133
comisie
4
,
59
,
110
,
133
,
183
,
VII.A
modificare
132
,
168
,
170
proiect
24
,
130
-
131
proiect definitiv
115
,
131
-
132
,
XIII
ridicarea imunităţii
7
stabilire
6
,
28
,
48
,
53
-
54
,
60
,
65
,
90
,
94
,
108
,
115
,
130
-
131
,
133
-
134
,
168
,
179
,
194
,
II
,
III
,
V.4
Ordinea în hemiciclu
137
,
141
,
146
-
148
Ordinea lucrărilor
130
,
136
Organe
ale Parlamentului
21
-
28
,
VI.XV
,
VIII
alte organe
71
Organigramă (Secretariatul General)
22
,
197
,
IV.8
,
VI.III
Orientări generale ale politicilor economice (recomandarea Comisiei)
107
P
Parlamente naţionale
24
,
33
,
123
-
125
Partide politice la nivel european
198
,
200
asistenţă tehnică
199
comitet compus din personalităţi independente
200
competenţele Biroului
199
competenţele comisiei competente
200
competenţele Preşedintelui
198
excluderea de la finanţare
199
modalităţi de aplicare
22
program
199
-
200
recuperarea sumelor acordate necorespunzător
199
Perioade de sesiune
126
,
128
,
179
Petiţii
191
-
193
,
203
,
VI.XX
dreptul de petiţionare
Politica economică
107
,
VI.VI
Politica externă şi de securitate comună (PESC)
85
-
90
,
VI.I
,
VII.B
Politica monetară
106
Poziţia
Comisiei
41
,
50
,
53
-
54
,
57
,
62
,
143
,
XIII
Consiliului
50
,
54
Poziţia comună
57
,
59
-
62
,
67
abţinerea de a acţiona a Consiliului
122
amendamente
62
aprobare fără amendamente
67
,
122
comunicare
57
-
59
respingere
61
retrimiterea la comisie
40
trimiterea la comisie
40
vot, procedură
152
Prerogative (verificare)
3
,
11
,
180
Preşedintele Comisiei, alegere
98
Preşedintele Parlamentului
68
alegere
12
-
13
,
17
funcţii
19
,
21
-
22
,
68
,
104
,
115
,
119
,
121
,
128
,
141
-
144
,
150
-
151
,
164
,
166
,
198
,
200
,
204 a
,
III
,
V.4
,
XVI.a
Prezentarea de amendamente
150
Prima lectură
35
,
37
,
40
,
49
-
56
buget
IV.3
,
IV.4
concluzie
51
estimarea bugetului
73
examinare în comisie
35
,
37
,
42
-
50
examinare în plen
51
-
53
urmărire
54
-
56
vot, procedură
51
Principii fundamentale
VI.XVIII
Principiul subsidiarităţii
34
,
41
Privilegii
5
-
7
,
9
,
197
,
VI.VII
,
VI.XVI
Procedură
acţiune (Curtea de Justiţie)
121
-
122
bugetară
69
-
70
,
72
,
III
,
VI.III
,
VI.IV
de aviz (recomandări ale Consiliului)
77
de aviz conform
75
,
82
-
83
de codecizie
35
,
37
,
49
-
60
,
62
-
68
de concertare
56
de conciliere
63
-
65
de consultare
35
,
37
,
49
-
56
de cooperare
35
,
37
,
49
-
62
,
66
-
67
,
75
,
122
de cooperare consolidată
75
de descărcare de gestiune
70
-
71
,
74
,
V
de examinare a acordurilor voluntare
79
de urgenţă
134
de urmărire
54
-
56
,
176
de vot
131
,
152
-
153
,
162
,
185
dialog social
78
fără amendamente şi dezbateri
43
,
131
intervenţii asupra
165
-
171
în comisie
42
-
48
,
59
,
63
-
64
,
156
,
182
-
185
,
187
,
204 a
,
VII.A
legislativă
33
-
68
,
75
,
77
-
81
,
121
-
122
,
172
,
204 a
,
XIII.I
moţiune de
19
,
51
,
132
,
134
,
147
,
149
,
164
-
165
,
167
-
171
simplificată (fără raport)
43
,
80
,
131
,
134
Proceduri legislative
80 a
,
204 a
Proces-verbal
Birou
28
comisii
184
,
VII.A
Conferinţa preşedinţilor
28
plen
140
,
153
,
172
Programul legislativ al Comisiei
33
,
39
-
40
Proiect
comun
65
de ordine de zi
24
,
53
-
54
,
130
-
131
de ordine de zi definitivă
131
-
132
de rezoluţie legislativă
42
,
51
-
53
,
152
Proporţionalitate
34
,
41
Propunerea Comisiei
adoptarea de amendamente
50
-
51
,
53
-
54
modificare
42
,
49
,
53
,
75
neacceptarea amendamentelor de către Comisie
50
respingere
75
,
172
retragere
37
,
52
,
54
Propuneri de modificare
46
,
IV.1
,
IV.3
,
IV.4
,
IV.5
Propuneri de rezoluţie
44
-
46
,
54
,
72
,
79
,
91
,
95
,
103
,
108
,
113
,
115
,
192
,
203
,
III
comune
103
,
108
,
115
depunere
ca urmare a declaraţiilor
103
ca urmare a întrebărilor cu solicitare de răspuns oral
108
în cazuri de încălcare a drepturilor omului, a democraţiei şi a statului de drep
91
înlocuirea unei propuneri de rezoluţie fără caracter legislativ
151
refuzarea descărcării de gestiune
V.4
Protocol financiar
83
Protocolul privind aplicarea principiilor de subsidiaritate şi proporţionalitate
41
Publicare
29
,
68
,
172
-
173
,
IV.4
,
IV.5
,
V.6
R
Rambursări
8
Rapoarte
al doilea raport
52
-
53
al unei comisii de anchetă
176
,
VIII.2
,
VIII.4
anuale şi alte rapoarte ale altor instituţii
112
asupra unei iniţiative prezentate de un stat membru
41
asupra verificării prerogativelor
3
aviz conform
75
din proprie iniţiativă
24
,
39
,
45
,
47
,
95
,
112
-
113
fără caracter legislativ
44
-
45
interimare
75
legislative
42
,
51
opinii minoritare
48
,
176
orale
48
,
52
-
53
,
134
pe baza unei propuneri de rezoluţie
113
procedură simplificată (fără raport)
43
,
80
,
134
proiect
43
,
48
Raportor şi raportor pentru aviz
4
,
22
,
40
,
42
-
44
,
46
,
48
,
53
-
54
,
57
,
59
,
61
-
64
,
80
,
134
,
143
,
152
-
155
,
165
,
176
,
185
Recomandări
ale comisiei de anchetă
176
aviz conform
75
cooperare poliţienească şi judiciară în materie penală
92
,
94
formulate de Consiliu
77
iniţiativă prevăzută la articolul 192 CE
39
la adresa Consiliului
90
,
94
,
114
mandat de negociere
83
orientări generale ale politicilor economice
107
pentru a doua lectură
59
-
60
PESC
88
-
90
tratat de aderare
75
,
82
,
190
Rectificări
204 a
Reformare a legislaţiei comunitare
80 a
Registre
declaraţii scrise
116
de documente ale Parlamentului
97
,
XV
grupuri de interese
9
,
IX
interese financiare ale deputaţilor
I
petiţii
191
-
192
Regulamentul financiar
74
Regulamentul Parlamentului
acorduri interinstituţionale
120
aplicare, interpretare
201
,
VI.XVIII
modificare
120
,
201
-
202
,
VI.XV
,
VI.XVIII
solicitarea de respectare
166
Reguli de conduită
9
,
I
Relaţii cu
alte instituţii
24
,
56
,
98
-
110
,
112
,
114
,
117
-
118
,
120
,
204
parlamentele naţionale
24
,
123
-
125
ţări terţe
24
Repartizarea locurilor
24
,
32
Reprezentanţi speciali (PESC)
86
-
87
Reprezentarea Parlamentului
19
,
38
la reuniunile Consiliului
38
Preşedintele
19
Respingere
poziţia comună
61
propunerea Comisiei
52
,
80 a
propunere de respingere în comisie
59
Resurse financiare
34
Reuniuni de urgenţă
ale Parlamentului
127
ale unei comisii
90
,
94
Reuniunile Consiliului
38
Rezoluţii
39
,
45
legislative
41
-
42
,
51
-
53
,
152
Ridicarea şedinţei
165
,
171
S
Sala de şedinţe
acces
137
perturbări în afara sălii de şedinţe
147
repartizarea locurilor
32
Sancţiuni
147
,
VII.A
Schengen, acquis
76
Secretariat
deputaţi neafiliaţi
31
grupuri politice
30
Secretariatul General
22
,
139
,
172
,
197
,
199
Secretarul General
4
,
22
,
68
,
73
,
137
,
139
,
146
,
172
,
197
,
199
Secretul
5
,
28
,
176
,
VII.A
,
VII.B
,
VII.C
,
VIII
Semnarea
actelor adoptate
68
procesului-verbal
172
Sesiune
4
,
126
Sesizarea
cerere de aviz
35
-
37
,
40
-
41
,
49
-
50
consultare
35
-
37
,
40
-
41
,
49
-
50
repetată
55
unei comisii
40
,
46
,
107
,
179
Simplificarea legislaţiei comunitare
80
-
80 a
Sistem electronic de votare
159
-
161
Solicitare de respectare a regulamentului
19
,
164
,
166
State asociate
190
Statul de drept
34
,
75
,
95
,
115
,
199
-
200
,
III
Stenograma
106
,
173
Subcomisii
179
,
181
Subsidiaritate
34
,
41
Suspendarea şedinţei
165
,
171
Ş
Şedinţă cu uşile închise
89
,
92
,
96
Şedinţe plenare
3
-
4
,
19
,
126
,
129
a doua lectură
40
,
57
-
62
,
67
amendamente
46
-
47
,
150
a treia lectură
40
,
65
,
68
buget
IV
prezenţa
129
prima lectură
40
,
51
-
53
procesul-verbal
172
stenograma
173
Şedinţe şi reuniuni
accesul public la dezbateri
89
,
92
,
183
-
184
,
VII.A
comisii
22
,
43
,
59
,
89
,
92
,
99
,
101
-
102
,
128
,
178
,
181
-
184
,
VII.A
desfăşurare
19
,
137
-
138
,
140
-
148
,
172
-
173
înregistrare pusă la dispoziţia publicului
173 a
locul reuniunii
63
,
128
suspendare sau ridicare
132
,
148
,
165
,
171
T
Temeiul juridic
35
,
55
,
83
,
VI.VII
acorduri internaţionale
83
comisie competentă
VI.VII
,
VI.XVI
iniţiativa legislativă prevăzută la articolul 192 CE
39
propunerea Comisiei (modificare)
55
verificare
35
Termene
amendamente
150
,
155
comitetul de conciliere
63
declaraţii scrise
116
dezbaterea şi votarea
136
prelungirea
58
,
65
raport
48
registru
I
vot pe părţi
157
vot separat/prin apel nominal
160
Texte adoptate
172
Timpul afectat întrebărilor
109
,
II
comisie
187
plen
109
Timpul afectat luărilor de cuvânt
103
,
108
,
132
-
134
,
143
,
145
,
147
,
165
-
166
repartizare
115
,
133
,
142
,
III
Transmiterea informaţiilor sensibile
VII.B
Transparenţă
XV
activităţile Parlamentului
28
,
96
-
97
interesele financiare ale deputaţilor
I
procesul legislativ
37
Tratate
75
,
82
,
VI.XV
,
VI.XVIII
Tratate de aderare
75
,
82
,
190
Tribune
137
Trimiterea/Retrimiterea la comisie
59
,
168
buget
IV.3
,
IV.6
descărcarea de gestiune
V.4
egalitatea voturilor
153
moţiuni de procedură
165
poziţii comune ale Consiliului (a doua lectură)
40
,
59
proiect comun (a treia lectură)
40
propuneri ale Comisiei (prima lectură)
40
,
51
-
53
amânarea votului (amendamente neaprobate de către Comisie)
53
respingere
52
rectificări
204 a
Tulburarea şedinţei
147
,
158
Ţ
Ţări terţe
33
,
75
,
188
,
190
ACP
VI.II
delegaţii
27
,
188
,
190
negocieri de aderare
82
,
190
,
XIII.II
relaţii cu
24
,
33
,
190
tratate de aderare
75
,
82
ţări asociate
190
U
Urgenţă
dezbatere şi votare
136
procedură de urgenţă
134
reuniune de urgenţă
în comisie
90
,
94
în plen
127
Urmărire, procedură de
54
,
56
Urmărirea avizului Parlamentului
54
-
56
,
176
V
Verificare
prerogative
3
,
11
,
180
,
VI.XVI
temei juridic
35
Vicepreşedinţi
alegere
12
,
14
,
16
-
17
funcţii
20
-
21
,
24
,
64
,
97
Votul
149
,
151
,
169
a doua lectură
60
-
62
,
67
amânarea
35
,
52
,
99
amendamente
150
,
154
-
156
a treia lectură
65
baza de votare
154
contestarea votului
164
dreptul de vot
158
egalitatea de voturi
13
-
14
,
21
,
153
,
182
electronic
159
-
161
explicaţii privind votul
19
,
163
în bloc
19
,
77
,
154
-
155
în comisie
185
ordinea de votare
19
,
152
,
155
pe părţi
19
,
154
,
157
prima lectură
51
-
53
prin apel nominal
19
,
154
,
160
-
162
,
185
prin ridicarea mâinii
159
prin vot secret
12
,
14
,
101
,
162
,
182
prin „ridicare în picioare”
159
procedura de vot
152
-
153
,
185
procedura fără votare
52
,
67
raport cu peste 50 de amendamente
156
separat
154
validitate
149
,
164
INDICAŢII UTILE
„În cadrul Regulamentului de procedură al Parlamentului European, orice trimitere la o persoană de sex masculin se înţelege ca fiind făcută şi la o persoană de sex feminin şi invers, cu excepţia cazului în care contextul indică în mod clar altceva.
Regulamentul de procedură al Parlamentului European se publică periodic sub formă de broşură şi în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Regulamentul poate fi obţinut la punctele de vânzare ale Oficiului pentru Publicaţii Oficiale al Comunităţilor Europene.
Periodic, Parlamentul European aduce modificări regulamentului.
Versiunea în vigoare este disponibilă pe site-ul Parlamentului European (http://www.europarl.europa.eu).
Textele cu caractere cursive corespund unor interpretări (în sensul articolului 201) ale dispoziţiilor din prezentul regulament.”
