FINAL
A6-0149/2007
18.4.2007
RAPORT
privind Europa globală – aspecte externe ale competitivităţii.
(2006/2292(INI))
Comisia pentru comerţ internaţional
Raportor:
Daniel Caspary
PE 384.280v02-00
CUPRINS
PROPUNERE DE REZOLUŢIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN......................................3
EXPUNERE DE MOTIVE........................................................................................................18
AVIZ al Comisiei pentru afaceri economice şi monetare ...........................23
PROCEDURĂ...........................................................................................................................27
PROPUNERE DE REZOLUŢIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN
privind Europa globală – aspecte externe ale competitivităţii
( 2006/2292(INI) )
Parlamentul European,
– având în vedere Comunicarea Comisiei către Consiliu, Parlamentul European, Comitetul Economic şi Social European şi Comitetul Regiunilor cu titlul „Europa globală: concurenţa pe plan mondial.
O contribuţie la strategia UE pentru creşterea economică şi crearea de locuri de muncă ( COM(2006)0567 )”,
– având în vedere Comunicarea Comisiei cu titlul „Europa globală: instrumentele europene de protecţie comercială într-o economie globală în schimbare.
Carte verde pentru consultare publică” ( COM(2006)0763 ),
– având în vedere rezoluţia sa din 28 septembrie 2006 privind relaţiile economice şi comerciale cu India
– având în vedere rezoluţia sa din 25 octombrie 2006 privind raportul anual prezentat de Comisie Parlamentului European privind măsurile antidumping, antisubvenţii şi de protecţie adoptate de ţări terţe împotriva Comunităţii (2004)
– având în vedere rezoluţia sa din 4 aprilie 2006 privind evaluarea Rundei Doha ca urmare a Conferinţei ministeriale a OMC din Hong Kong
– având în vedere rezoluţia sa din 12 octombrie 2006 privind relaţiile economice şi comerciale între UE şi Mercosur în vederea încheierii unui Acord de asociere interregională,
– având în vedere rezoluţia sa din 1 iunie 2006 privind relaţiile economice transatlantice UE-SUA,
– având în vedere rezoluţia sa din 13 octombrie 2005 privind perspectivele relaţiilor comerciale între UE şi China,
– având în vedere rezoluţia sa din 6 septembrie 2005 privind textilele şi îmbrăcămintea după 2005,
– având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei, care însoţeşte Comunicarea Comisiei cu titlul „Reformele economice şi competitivitatea : mesaje cheie din Raportul european privind competitivitatea 2006” ( SEC(2006)1467 ),
– având în vedere concluziile Preşedinţiei din cadrul Consiliului European de la Bruxelles din 23-24 martie 2006
– având în vedere rezoluţia sa din 15 martie 2006 privind contribuţia la Consiliul European de primăvară din 2006 în legătură cu Strategia de la Lisabona
– având în vedere Comunicarea Comisiei cu titlul „UE – China: parteneri mai apropiaţi, responsabilităţi sporite” şi documentul de lucru care o însoţeşte, cu titlul „Parteneri mai apropiaţi, responsabilităţi sporite: document de strategie privind relaţiile comerciale şi de investiţii între UE şi China: concurenţă şi parteneriat” ( COM(2006)0631 şi 0632),
– având în vedere Declaraţia adoptată prin consens la 2 decembrie 2006 în contextul sesiunii anuale a Conferinţei Parlamentare privind OMC,
– având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere raportul Comisiei pentru comerţ internaţional şi avizul Comisiei pentru afaceri economice şi monetare ( A6‑0149/2007 ),
A. întrucât politica comercială poate contribui în mod decisiv la stimularea creşterii şi la crearea de locuri de muncă, în conformitate cu obiectivele Agendei de la Lisabona revizuite;
B. întrucât trebuie adoptată o strategie potrivită de către UE care să facă faţă provocărilor globalizării şi concurenţei accentuate din partea principalelor economii emergente cu păstrarea modelului european de coeziune economică, regională şi socială;
C. întrucât coerenţa între aspectele interne şi externe ale Agendei revizuite de la Lisabona este indispensabilă pentru succesul acestei iniţiative;
D. întrucât reformele structurale interne sunt importante pentru sporirea competitivităţii atât interne, cât şi externe a întreprinderilor din UE;
E. întrucât suspendarea Agendei de Dezvoltare Doha la 24 iulie 2006, după aproape cinci ani de negocieri, a creat o situaţie nouă, în care a devenit necesar ca UE să-şi revizuiască temporar priorităţile şi instrumentele politicii sale comerciale, păstrând multilateralismul ca principala sa prioritate în materie de politică comercială,
F. întrucât toate celelalte instrumente disponibile ar trebui folosite în conformitate cu politica comercială a UE;
G. întrucât UE este deja una dintre economiile cele mai deschise din lume,
H. întrucât caracterul integrat al politicii comerciale comune este un avantaj important pentru UE şi îi permite să joace un rol important în sistemul comerţului internaţional;
I. întrucât protecţionismul protejează împotriva concurenţei internaţionale, în mod artificial, sectoarele economice ineficiente, deviază resurse ce ar putea fi alocate unor sectoare mai productive, creşte preţurile şi în final duce la şomaj;
J. întrucât există adesea proteste publice împotriva impactului perturbator pe care îl are deschiderea comerţului în anumite regiuni şi sectoare economice, în timp ce efectele sale pozitive asupra inovaţiei, concurenţei şi ocupării forţei de muncă sunt prea des trecute cu vederea;
K. întrucât accesul pe piaţă este limitat din ce în ce mai mult de diferite tipuri de bariere netarifare;
L. întrucât tarifele ridicate încă mai constituie un obstacol semnificativ pentru comerţ, mai ales în relaţiile cu principalele state emergente;
M. întrucât sistemul comercial multilateral, reprezentat de OMC, rămâne cel mai eficient cadru pentru realizarea unui comerţ corect şi echitabil la nivel global, prin dezvoltarea normelor potrivite şi asigurarea respectării acestora;
N. întrucât UE acţionează în continuare în vederea realizării obiectivelor Agendei de Dezvoltare Doha (ADD) şi şi-a prezentat deja bunele intenţii printr-o serie de oferte semnificative în toate domeniile de negociere;
O. întrucât, în anumite condiţii, ar trebui reacordată atenţie încheierii de acorduri bilaterale şi regionale de liber schimb (ALS), ţinând cont de faptul că o proliferare excesivă a acestor acorduri ar putea afecta negativ consolidarea sistemului multilateral, sprijinit de UE;
P. întrucât identificarea echilibrului corect între acordurile multilaterale, bilaterale şi plurilaterale este esenţială;
Q. întrucât UE ar trebui să fie pregătită să se apere, oricând este necesar, împotriva încălcărilor normelor convenite prin intermediul mecanismelor de soluţionare a litigiilor şi împotriva practicilor comerciale incorecte prin aplicarea unor măsuri eficiente şi legale de protejare a comerţului care să asigure un sprijin imediat industriilor afectate;
R. întrucât nu se poate duce o politică comercială credibilă şi legitimă fără o implicare semnificativă a Parlamentului European;
S. întrucât este important ca Parlamentul să aibă acces în timp util la textele diferitelor mandate de negocieri acordate Comisiei,
UE în contextul concurenţei globale
1. consideră că politica comercială este o componentă indispensabilă a oricărei strategii menite să asigure o creştere economică şi crearea de locuri de muncă prin sporirea competitivităţii Europei; de aceea, salută Comunicarea Comisiei mai sus menţionată privind Europa globală: concurenţa pe plan mondial ca o contribuţie importantă la Agenda revizuită de la Lisabona;
2. consideră că dezvoltarea comerţului nu reprezintă un scop în sine, ci trebuie evaluată în funcţie de impactul pe care îl are asupra creşterii economice, ocupării forţei de muncă şi dezvoltării durabile; subliniază că analiza competitivităţii economiei europene nu trebuie să se concentreze numai pe volumul schimburilor comerciale, ci ar trebui, de asemenea, să ia în considerare contribuţia procentuală a producţiei europene la producţia mondială şi tendinţele privind ocuparea forţei de muncă;
3. consideră că o competitivitate externă sporită este necesară pentru realizarea obiectivelor Strategiei de la Lisabona privind creşterea economică şi ocuparea forţei de muncă şi pentru promovarea dezvoltării durabile la nivel mondial; consideră că acţiunea externă a UE trebuie să încurajeze reformele şi cooperarea internaţională în domeniul economic, cu scopul de a crea un mediu favorabil pentru întreprinderi; în acest scop, intenţionează să promoveze un grad sporit de coerenţă şi compatibilitate la nivelul politicilor macroeconomice, consolidarea securităţii monetare şi financiare, precum şi cooperarea în domeniul fiscal şi eliminarea concurenţei fiscale neechitabile;
4. consideră necesară, în primul rând, dezvoltarea unei politici monetare bazate pe stabilitatea preţurilor, care să permită finanţarea progreselor tehnologice şi care să sprijine întreprinderile mici şi mijlocii (IMM-uri) permiţându-le acestora să acceadă la pieţe situate în afara zonei euro; în al doilea rând, consideră necesară crearea de sisteme fiscale favorabile întreprinderilor şi înfiinţării de întreprinderi şi, în acest scop, să reducă impozitele care dăunează eficienţei şi creării de locuri de muncă, în special pentru anumite grupuri sociale, cum ar fi femeile, şomerii de lungă durată şi lucrătorii în vârstă; în al treilea rând, subliniază că este necesară intensificarea concurenţei pe piaţa internă, având în vedere faptul că o concurenţă internă mai intensă va asigura o competitivitate sporită a întreprinderilor din cadrul UE pe piaţa externă;
5. este convins că modelul social care rămâne la baza relaţiilor industriale europene a permis Uniunii Europene să menţină un nivel înalt de competitivitate mondială în raport cu principalii săi concurenţi; consideră că cea mai mare provocare cu care se confruntă UE este susţinerea funcţionării acestui model social, în ciuda presiunilor existente pe pieţele internaţionale tot mai competitive, în vederea diminuării în continuare a costurilor de producţie sociale şi ecologice;
6. consideră că beneficiile unui sistem comercial deschis depăşesc potenţialul impact nefavorabil; de aceea, consideră că UE ar trebui să continue să se străduiască să finalizeze piaţa unică, să continue promovarea liberalizării globale crescute şi a comerţului liber şi corect şi ar trebui să se opună protecţionismului;
7. consideră că beneficiile liberalizării revin în cea mai mare parte ţărilor care îndepărtează barierele tarifare şi netarifare şi îşi deschid pieţele; de aceea, consideră că abilitatea UE de a-şi spori competitivitatea depinde de eliminarea tuturor barierelor din calea comerţului la nivel global, asigurând finalizarea pieţei unice şi deschizându-şi pieţele ţărilor terţe;
8. este de acord cu strategia Comisiei de a influenţa în mod pozitiv procesul de globalizare şi de a gestiona riscurile;
9. regretă că cetăţenii Uniunii Europene identifică globalizarea cu diminuarea producţiei europene şi pierderea locurilor de muncă; subliniază necesitatea adoptării de către UE a unei strategii corespunzătoare, în vederea punerii în aplicare a reformelor necesare pentru a putea beneficia de globalizare şi pentru a stimula astfel producţia şi ocuparea forţei de muncă;
10. invită Comisia şi statele membre să informeze mai bine cetăţenii europeni asupra tuturor aspectelor pozitive ale globalizării şi asupra beneficiilor concrete rezultate din participarea UE la sistemul comercial internaţional;
11. consideră că acele concepte care stau la baza învăţării continue reprezintă instrumente utile, dar nu constituie un răspuns adecvat la modificările proiectate în structurile productive globale; solicită ca punerea în aplicare a noii strategii globale a UE privind competitivitatea să fie subordonată progresului înregistrat în realizarea agendei de la Lisabona, care la rândul ei trebuie reorientată pentru a ţine mai bine cont de preocupările legitime ale cetăţenilor europeni, care se tem că nu se vor putea adapta schimbărilor;
12. consideră că accentuarea concurenţei ar trebui să îndemne UE să-şi intensifice eforturile în domeniul educaţiei şi în cel al cercetării şi dezvoltării, pentru a-şi menţine poziţia pe pieţele din lume în ceea ce priveşte produsele inovatoare şi serviciile de înaltă calificare şi să-şi îmbunătăţească poziţia prin crearea de noi avantaje comparative;
13. consideră că este esenţial să se sprijine integrarea lină a companiilor europene de înaltă tehnologie, foarte inovatoare, în mediul comercial global;
14. subliniază nevoia strategică ca UE să-şi menţină, în ciuda presiunilor concurenţiale externe, o bază industrială suficient de largă şi diversificată; de aceea, consideră că deschiderea comerţului ar trebui să fie însoţită de, şi în conformitate cu, politici industriale solide, atât la nivel european, cât şi la nivel naţional;
15. insistă asupra faptului că baza succesului economic înregistrat de UE este reprezentată de activitatea de producţie a IMM-urilor sale care, beneficiind de un acces îmbunătăţit la posibilităţile de cercetare şi dezvoltare, trebuie să fie în măsură să garanteze o producţie de înaltă calitate la extremitatea superioară a lanţului valorilor;
16. reaminteşte faptul că UE este deja una dintre economiile cele mai deschise din lume şi că ea a contribuit puternic la extinderea considerabilă a comerţului global şi a beneficiat mult de aceasta în ultimii cincizeci de ani;
17. consideră totuşi că performanţa UE, în comparaţie cu economiile deja dezvoltate şi cu cele emergente, este afectată în mod negativ atât de lipsa reciprocităţii cu privire la condiţiile de acces la piaţă, de un grad insuficient de respectare a normelor comerciale convenite, cât şi de proliferarea practicilor comerciale neloiale;
18. constată că multe state din lume, inclusiv principalele economii emergente, menţin bariere tarifare şi netarifare ridicate pentru exporturile UE; consideră că ridicarea sau reducerea semnificativă a unor asemenea bariere ar trebui să fie una dintre priorităţile principale ale politicii comerciale a UE;
19. este de acord cu Comisia că sistemul comercial internaţional nu mai este teritoriul protejat al ţărilor OCDE; recomandă totuşi ca ţări precum Mexic să fie incluse în lista ţărilor pe care Comisia le consideră state emergente, reaminteşte că state emergente precum China, Brazilia, Rusia, India şi Mexic reprezintă deja mai mult de 18% din fluxurile comerciale globale;
20. solicită ca politicile externe ale UE să asigure o dezvoltare economică echitabilă în rândul statelor partenere, prevenirea dumpingului social şi promovarea respectării normelor sociale şi a dispoziţiilor referitoare la ocuparea forţei de muncă în condiţii decente care, în conformitate cu propunerile Organizaţiei Internaţionale a Muncii (OIM), să garanteze un venit decent pentru lucrători şi familiile acestora, dreptul la securitatea şi sănătatea la locul de muncă, la securitate socială şi la libertatea sindicală;
21. constată interesul pe care îl are UE în asigurarea şi intensificarea negocierilor bilaterale cu principalii săi parteneri comerciali din ţările dezvoltate, cu condiţia ca acest lucru să nu pună în pericol normele UE în materie de mediu şi sănătate şi să respecte Convenţia UNESCO din 20 octombrie 2005 privind protejarea şi promovarea diversităţii formelor de exprimare culturală;
OMC
22. consideră că sistemul comercial multilateral, reprezentat de OMC, rămâne de departe cel mai eficient cadru pentru realizarea liberalizării comerţului la nivel global; consideră totuşi că sistemul OMC ar trebui reformat într-o anumită măsură, pentru a-i mări transparenţa şi eficacitatea; salută reluarea negocierilor formale asupra ADD şi reiterează sprijinul său ferm în favoarea încheierii cu succes a acestor negocieri;
23. consideră că obţinerea unui rezultat ambiţios şi echilibrat al negocierilor privind ADD este esenţială pentru companiile europene şi ar trebui luată în considerare ca o prioritate de către negociatorii UE;
24. constată că Runda de la Doha este o rundă de dezvoltare, şi prin urmare, noua agendă comercială a UE trebuie să reflecte obiective de dezvoltare;
25. consideră că o reformă semnificativă a structurii instituţionale şi a procesului decizional al OMC este esenţială dacă se doreşte o îmbunătăţire a funcţionării sale şi abordarea provocărilor reprezentate de un număr de membri în creştere constantă; invită Comisia să contribuie în mod activ la o reflecţie globală asupra acestui subiect şi să vină cu propuneri constructive;
26. consideră că promovarea de către UE a unor norme multilaterale de bază în materie de politică în domeniul concurenţei şi consolidarea cooperării internaţionale în acest domeniu ar putea permite pieţelor să devină mai deschise, mai echilibrate şi mai eficiente;
Acordurile bilaterale şi regionale de liber schimb
27. subliniază că OMC este cel mai adecvat forum pentru a asigura o distribuire echitabilă a beneficiilor determinate de dezvoltarea globalizării; consideră, prin urmare, că prima prioritate a UE trebuie să fie obţinerea, în cadrul negocierilor privind ADD, a unor rezultate ambiţioase, orientate către dezvoltare; consideră că ALS bilaterale şi regionale nu reprezintă o soluţie optimă; reaminteşte că astfel de acorduri conduc la distorsionarea comerţului, sunt adesea dezechilibrate, contribuie la introducerea unor discriminări în relaţiile comerciale internaţionale şi tind să reducă nivelul de angajare al ţărilor care participă la OMC;
28. consideră că noi iniţiative bilaterale sau regionale în materie de liber schimb ar trebui lansate numai atunci când este necesar să se îmbunătăţească poziţia competitivă a exportatorilor UE pe pieţele externe de importanţă crucială, mai ales în cazurile în care alte mari puteri comerciale au încheiat deja sau sunt pe cale să negocieze astfel de acorduri cu statele sau regiunile implicate; solicită o transparenţă completă din partea Comisiei privind criteriile aplicate la selectarea de noi parteneri pentru semnarea ALS şi insistă asupra realizării de evaluări aprofundate ale impactului economic şi ale impactului asupra dezvoltării durabile, cu implicarea tuturor părţilor interesate, şi asupra publicării rezultatelor acestora;
29. consideră că toate noile ALS încheiate de UE ar trebui să fie compatibile cu normele OMC, să fie exhaustive, ambiţioase, să conducă la un acces reciproc real pe piaţă şi, mai mult, să asigure o liberalizare extinsă a serviciilor şi a investiţiilor, care să depăşească angajamentele multilaterale existente şi angajamentele care ar trebui să rezulte din încheierea cu succes a ADD;
30. consideră că în negocierea ALS, Comisia trebuie să ţină cont de riscurile excluderii celor mai mici şi mai slabi parteneri comerciali de la avantajele comerţului internaţional; de aceea, insistă asupra faptului că interesele lor trebuie luate în considerare în timpul întregului proces de negociere;
31. invită Consiliul să facă diferenţa între economiile emergente şi ţările în curs de dezvoltare atunci când elaborează mandate de negociere a ALS sau a Acordurilor de asociere şi să se asigure că negocierile cu ţările în curs de dezvoltare se axează în mod preponderent pe nevoile lor de dezvoltare;
32. este convins că toate viitoarele ALS trebuie să aibă un caracter modern şi să includă normele înscrise în convenţiile fundamentale ale OIM;
33. solicită ca toate noile ALS încheiate de UE să includă mecanisme care să-i permită să suspende în totalitate sau parţial punerea lor în aplicare, atunci când există dovezi că celelalte părţi nu şi-au îndeplinit obligaţiile; consideră că activarea unor astfel de mecanisme ar trebui să fie acceptată de Comisie de fiecare dată când este invitată să facă acest lucru printr-o rezoluţie a Parlamentului;
34. invită Comisia să negocieze, cu membrii OMC care îi împărtăşesc ideile, dispoziţii comune de bază pentru ALS, cu privire, de exemplu, la normele preferenţiale de origine cu scopul de a realiza o mai mare coerenţă între aceste acorduri şi de a simplifica utilizarea lor în beneficiul operatorilor economici;
Negocierile plurilaterale/sectoriale
35. invită Comisia şi Consiliul să ia în considerare, de asemenea, avantajul negocierilor plurilaterale/ sectoriale în anumite cazuri, urmând exemplele Acordului privind aeronavele civile, Acordului privind achiziţiile publice şi Acordului privind tehnologia informaţiei.
Abordarea generală a negocierilor comerciale
36. insistă asupra faptului că concesiile făcute de UE partenerilor săi de negociere, exceptând cazurile când acestea sunt justificate clar de considerente de dezvoltare, ar trebui să fie compensate de concesii din partea statelor vizate;
37. atrage atenţia asupra importanţei strategice şi caracterului multifuncţional al agriculturii în UE; insistă asupra faptului că agricultura nu ar trebui să fie singurul domeniu în care UE acordă concesii în cursul negocierilor comerciale şi că politica comercială trebuie să fie în continuare în conformitate cu abordările fundamentale prevăzute în cadrul câtorva reforme succesive în ceea ce priveşte Politica Agricolă Comună;
38. reaminteşte că UE, fiind cea mai mare piaţă unică de bunuri şi servicii din lume, este foarte atractivă pentru exportatorii din toată lumea; atrage atenţia asupra influenţei considerabile pe care această caracteristică o conferă negociatorilor UE, atât în cadrul multilateral, cât şi în contextul bilateral şi regional;
39. consideră că punerea în aplicare a unor politici comerciale corecte de către UE şi toţi partenerii comerciali ai acesteia va trebui progresiv să pună un mai mare accent pe recunoaşterea internaţională a unor norme de mediu minime care să creeze condiţii egale pentru toţi partenerii;
40. avertizează asupra riscului de a supraîncărca negocierile comerciale, la nivel multilateral, bilateral sau regional, cu probleme care nu sunt direct legate de comerţul internaţional şi care ar putea fi rezolvate mai eficient în alte cadre;
Relaţiile transatlantice
41. face trimitere la rezoluţia sa menţionată mai sus privind relaţiile economice transatlantice UE-SUA şi îşi reiterează apelul în favoarea unui nou Acord de parteneriat UE-SUA, vizând eliminarea sau reducerea semnificativă a tuturor barierelor rămase în calea schimburilor comerciale şi investiţiilor, punând accentul în special asupra cooperării pentru reglementare; consideră că un astfel de acord ar atrage după sine beneficii considerabile pentru ambele economii; salută înscrierea acestei probleme importante printre priorităţile Preşedinţiei germane a Consiliului;
42. consideră că relaţiile economice transatlantice trebuie să fie consolidate în conformitate cu normele de mediu şi sănătate publică ale UE, fără a compromite independenţa politicii sale în domeniul concurenţei şi normele sale de protejare a serviciilor publice şi a diversităţii culturale;
43. recomandă colectarea de date fiabile care pot demonstra că integrarea pieţelor economice ale UE şi SUA are mare relevanţă pentru economia şi societatea mexicană şi pentru cea canadiană; atrage atenţia asupra faptului că investiţiile străine directe în Mexic sunt destul de des canalizate prin filialele europene care funcţionează în SUA, ceea ce explică de ce aceste operaţiuni nu sunt efectiv reflectate în datele legate de relaţiile UE-Mexic.
China
44. se referă la rezoluţia sa menţionată mai sus privind perspectivele relaţiilor comerciale dintre UE şi China; consideră China ca fiind o ilustrare clară a impactului pozitiv al liberalizării comerţului şi al participării active pe pieţele globale şi competitive, în ceea ce priveşte dezvoltarea economică şi bunăstarea; este conştient de provocările considerabile cu care se confruntă această ţară la nivel de societate şi mediu; insistă asupra faptului că China ar trebui să se conformeze tuturor obligaţiilor rezultate din apartenenţa sa la OMC, cum ar fi protecţia drepturilor de proprietate intelectuală (DPI); salută comunicarea şi documentul de lucru menţionate mai sus ale Comisiei şi îi susţine eforturile pentru definirea unei strategii corespunzătoare pentru a aborda toate aspectele relaţiilor UE-China;
45. consideră că dezvoltarea relaţiilor economice şi comerciale cu China trebuie să se desfăşoare în tandem cu un dialog politic care să includă responsabilităţile ambilor parteneri în domeniul mediului şi în cel social; subliniază faptul că relaţiile economice şi comerciale dintre UE şi China trebuie să fie bazate pe respectarea normelor comerciale corecte şi imparţiale şi pe aplicarea normelor OMC;
46. consideră că protecţia necorespunzătoare a DPI reprezintă una dintre cele mai mari provocări întâmpinate de UE în relaţiile sale bilaterale cu autorităţile chineze; prin urmare, invită Comisia să îşi intensifice eforturile de convingere a Chinei să respecte pe deplin acordurile ADPIC şi să îmbunătăţească punerea în aplicare a hotărârilor luate de instanţe;
Aspecte de reglementare
47. accentuează relevanţa crescută a aspectelor de reglementare în comerţul internaţional; solicită realizarea unei mai bune coerenţe între normele şi practicile UE şi cele ale principalilor noştri parteneri comerciali; evidenţiază faptul că acest lucru nu ar trebui să producă o dezarmonizare a normelor şi reglementărilor, care ar eroda încrederea cetăţenilor cu privire la sănătate, siguranţă şi mediu; accentuează că acestea ar trebui, mai degrabă, să contribuie la efortul de asigurare a faptului că sunt recunoscute şi puse în aplicare de către partenerii comerciali majori ai UE;
48. solicită Comisiei să evalueze sistematic impactul politicilor şi al normelor interne ale UE asupra competitivităţii globale şi să acorde prioritate, în propunerile sale, opţiunilor politice şi de reglementare cu cele mai puţine şanse de a afecta poziţia competitivă a întreprinderilor UE în interiorul şi în exteriorul Europei;
49. subliniază, în contextul OMC şi al ALS bilaterale, importanţa accelerării eliminării barierelor comerciale netarifare şi a armonizării regulilor tehnice, în special prin aplicarea principiului de recunoaştere reciprocă;
50. consideră că cel mai eficient mod de a evita divergenţele de reglementare care duc la crearea de obstacole în calea comerţului constă în elaborarea unor norme şi standarde globale; încurajează Comisia să participe activ la activitatea tuturor agenţiilor internaţionale şi a organismelor de standardizare relevante;
51. sprijină cooperarea plurilaterală şi bilaterală în domeniul reglementării cu principalele state partenere, atât timp cât acest lucru nu duce la o discriminare nejustificată împotriva altor state sau nu permite partenerilor implicaţi să intervină în mod necorespunzător în procesul decizional intern din cadrul UE;
Protecţia drepturilor de proprietate intelectuală
52. invită Comisia să îşi continue eforturile în domeniile cercetării, dezvoltării şi inovaţiei; constată că respectarea brevetelor de invenţie şi apărarea DPI se situează în centrul competitivităţii externe a Uniunii Europene şi consideră că UE ar trebui, în această privinţă, să adopte o poziţie mai hotărâtă în abordarea faţă de ţările terţe;
53. subliniază faptul că pirateria şi contrafacerea au ca rezultat pierderea locurilor de muncă, subminează inovaţia şi privează guvernele de veniturile din impozite; subliniază faptul că protecţia corespunzătoare a DPI şi punerea eficientă în aplicare a acestora reprezintă fundaţia unei economii globale;
54. consideră că protecţia corespunzătoare a DPI de către principalii parteneri comerciali ai UE reprezintă o condiţie indispensabilă pentru menţinerea şi creşterea competitivităţii externe a UE;
55. salută angajamentul Comisiei de consolidare a dispoziţiilor din acordurile comerciale internaţionale referitoare la DPI şi de garantare a respectării reale a angajamentelor existente;
56. insistă ca principalii partenerii comerciali ai UE, cum ar fi China şi Rusia, să asigure respectarea DPI în conformitate cu obligaţiile stabilite de OMC/ADPIC;
57. subliniază că politica europeană cu privire la drepturile de proprietate intelectuală faţă de statele în curs de dezvoltare şi cele cu venituri medii nu ar trebui să depăşească obligaţiile prevăzute în Acordul privind ADPIC, dar ar trebui să încurajeze în schimb utilizarea flexibilităţii oferite de acest acord;
58. consideră că aderarea la normele privind protecţia DPI şi dovada punerii lor eficiente în aplicare prin mijloace legale şi administrative corespunzătoare ar trebui să reprezinte o condiţie sine qua non pentru aderarea la OMC;
59. invită Consiliul să aprobe propunerea din 16 decembrie 2005 pentru un regulament al Consiliului cu privire la indicarea ţării de origine a anumitor produse importate din ţări terţe aprobată prin rezoluţia Parlamentului European din 6 iulie 2006 referitoare la marcarea originii
Texte adoptate, P6_TA(2006)0325 . ;
Strategia privind accesul pe piaţă
60. salută decizia Comisiei de a revizui Strategia sa privind accesul pe piaţă şi aşteaptă cu interes adoptarea comunicării sale pe această temă în 2007; invită Comisia să continue să implice îndeaproape Parlamentul European în această iniţiativă;
61. insistă asupra nevoii de concentrare în special asupra barierelor netarifare care, pe măsură ce tarifele sunt progresiv reduse sau eliminate, tind să devină principalul obstacol pentru comerţul internaţional; atrage atenţia asupra marii varietăţi, complexităţii tehnice şi sensibilităţii politice a barierelor netarifare, care le fac dificil de abordat, şi invită Comisia să aloce resurse suficiente acestei sarcini solicitante;
62. atrage atenţia asupra riscului major ca măsurile legate de siguranţă să devină principala barieră netarifară a secolului 21; invită toate statele să abordeze preocupările lor legitime legate de securitate prin măsuri care implică restricţii de comerţ cât mai puţin posibil şi să coopereze între ele – multilateral, plurilateral sau bilateral – în urmărirea acestui obiectiv;
63. invită delegaţiile Comisiei, ambasadele statelor membre şi agenţiile de promovare a comerţului, camerele de comerţ şi toate celelalte organizaţii publice şi private care reprezintă interesele europene în străinătate să îşi coordoneze mai bine acţiunile de promovare a bunurilor şi serviciilor UE, de deschidere a pieţelor şi de creştere a fluxurilor de investiţii;
Serviciile
64. reaminteşte proporţia crescândă a serviciilor în producţia economică globală şi în PIB-ul UE; atrage atenţia asupra nivelului ridicat al competitivităţii externe a furnizorilor europeni de servicii; invită Comisia să urmărească, în toate negocierile comerciale, atât liberalizarea progresivă şi reciprocă a serviciilor, cât şi o politică de standardizare crescută, de transparenţă şi predictibilitate a normelor şi regulamentelor privind acest sector, astfel încât sectorul european al serviciilor, foarte competitiv, să poată opera mai liber în ţările terţe; observă totuşi că acest lucru nu ar trebui să conducă la oferte sau solicitări în domeniul serviciilor publice;
65. consideră că ar trebui făcută o distincţie între serviciile comerciale şi cele publice; subliniază nevoia de a exclude serviciile publice din toate negocierile, în special în cazul serviciilor publice care sunt legate de satisfacerea nevoilor de bază ale populaţiilor şi care asigură accesul la „bunuri publice” esenţiale, cum ar fi sănătatea, educaţia, apa potabilă şi energia şi la cele care joacă un rol important în păstrarea diversităţii culturale, cum ar serviciile audiovizuale;
66. insistă asupra nevoii de a garanta că ţările partenere cel mai puţin dezvoltate vor păstra un spaţiu politic pentru a putea reglementa serviciile care sunt importante pentru dezvoltarea lor;
67. susţine faptul că UE trebuie să promoveze difuzarea şi recunoaşterea normelor şi practicilor internaţionale de contabilitate şi audit, în scopul de a dezvolta stabilitatea şi transparenţa pieţelor şi de a oferi agenţilor economici o mai mare siguranţă şi informaţii mai bune în ceea ce priveşte desfăşurarea activităţilor lor în afara UE;
68. susţine, în special, că, pentru a-şi dezvolta competitivitatea externă, UE trebuie să adopte unele măsuri în cadrul politicii sale comerciale, pentru a consolida siguranţa tranzacţiilor şi a comerţului electronic şi îmbunătăţirea protecţiei datelor;
69. consideră că deschiderea pieţei serviciilor financiare şi facilitarea circulaţiei capitalurilor trebuie să fie însoţite de o mai mare transparenţă şi de îmbunătăţirea măsurilor pentru combaterea spălării banilor, a finanţării terorismului şi fraudei fiscale, în special atunci când sunt implicate centre financiare offshore.
Materiile prime şi energia
70. consideră că materiile prime, şi în special resursele energetice, ar trebui să beneficieze de tratament special în cadrul noii agende comerciale a UE;
71. consideră, în contextul nevoii de a combate şi schimbările climatice prin modele de comerţ mai durabile, că accesul la energie şi resurse, precum şi utilizarea acestora, trebuie să fie reglementate de norme multilaterale care nu trebuie să fie subminate de acorduri bilaterale de comerţ care să concureze pentru cele mai favorabile condiţii de acces;
Achiziţiile guvernamentale
72. consideră că gradul ridicat de deschidere a pieţelor de achiziţii publice din cadrul UE la toate nivelurile administraţiei nu este proporţional cu un acces comparabil al furnizorilor din UE, în special al IMM-urilor, la pieţele străine de achiziţii publice pentru bunuri, servicii şi contracte de construcţii şi că, Comisia ar trebui să activeze în direcţia accesului reciproc în ceea ce priveşte economiile dezvoltate şi emergente în acest sector economic important; este de acord că ar trebui luată în considerare în mod excepţional introducerea unor restricţii specifice asupra accesului la anumite segmente din piaţa de achiziţii publice a UE în vederea încurajării reciprocităţii, însă obiectează puternic în privinţa oricăror încercări de a închide această piaţă în scopuri protecţioniste;
73. invită Comisia să asigure acordarea de angajamente semnificative de către ceilalţi semnatari ai Acordului privind achiziţiile publice al OMC (AAP) în cadrul renegocierii în curs a acestui acord;
74. subliniază totuşi nevoia unui grad mai înalt de transparenţă şi cere Comisiei să se abţină de la formularea unor cereri excesive în domeniul achiziţiilor publice, în special în domeniul utilităţilor publice, dacă acestea creează dificultăţi pentru ţările partenere cel mai puţin dezvoltate;
75. ia act de iniţiativa unor state membre de a redresa echilibrul Acordului de achiziţii publice în favoarea IMM-urilor; recomandă în acest sens Comisiei şi Consiliului să insiste asupra inserării în Acordul de achiziţii publice, renegociat în cadrul OMC, a unei clauze care să permită Uniunii Europene să acorde prioritate IMM-urilor atunci când acordă contracte de achiziţii publice, după modelul celor care sunt deja aplicate de alte mari state care participă la acest acord, cum ar fi Statele Unite şi Japonia;
76. consideră că achiziţiile publice ar trebui de asemenea să facă parte din toate negocierile comerciale bilaterale sau regionale iniţiate de UE, în vederea deschiderii pieţelor de achiziţii publice pe o bază echilibrată ;
Respectarea normelor
77. accentuează nevoia de a asigura o respectare completă de către partenerii comerciali ai UE a normelor şi obligaţiilor care rezultă fie din apartenenţa lor la OMC, fie din semnarea de acorduri bilaterale sau regionale cu UE; subliniază importanţa crucială a mecanismului de soluţionare a litigiilor din cadrul OMC pentru credibilitatea şi eficacitatea sistemului comercial multilateral; îndeamnă insistent Comisia să activeze acest mecanism de fiecare dată când nerespectarea de către alţi membri afectează în mod negativ interesele comerciale ale UE şi nu se poate negocia nici o soluţie într-o perioadă de timp rezonabilă;
Instrumente de protecţie comercială
78. consideră că obiectivul unei liberalizări suplimentare a comerţului amplifică necesitatea ca UE să-şi păstreze capacitatea de protecţie împotriva practicilor comerciale incorecte; astfel, consideră că Instrumentele de protecţie comercială (IPC) reprezintă o componentă indispensabilă a strategiei UE pentru competitivitatea externă;
79. ia act, cu atenţie, de iniţiativa Comisiei de a se implica într-o revizuire cuprinzătoare a IPC şi de a lansa un proces de consultare publică pe baza Comunicării mai sus menţionate a Comisiei privind Cartea verde pentru consultare publică;
80. reaminteşte că, astfel cum se indică în Rezumatul Comisiei privind evaluarea instrumentelor de protecţie comercială ale CE, pregătit de Mayer, Brown, Rowe şi Maw LLP şi prezentat în decembrie 2005, studiul în cauză a concluzionat că „status quo-ul este în acelaşi timp rezonabil şi adecvat pentru a aborda interesele tuturor grupurilor de părţi” şi, prin urmare, susţine punctul de vedere conform căruia nu există nici o nevoie vizibilă sau urgentă în prezent de a revizui sau modifica IPC-urile comunitare existente;
81. reaminteşte că în prezent au loc negocieri privind disciplinele multilaterale referitoare la IPC în cadrul ADD; salută aceste negocieri, dar regretă opoziţia americană faţă de reformele cadrului OMC pentru IPC; consideră că recurgerea din ce în ce mai frecventă la IPC în lume, în special de către statele industriale dezvoltate, necesită punerea în aplicare a unor norme noi şi mai stricte la nivelul OMC pentru a asigura continuarea unui comerţ mondial liber şi corect;
82. sprijină ideea de adaptare a acestor instrumente la noile realităţi ale economiei globale, dar avertizează asupra pericolului de a priva în mod unilateral UE de mijloacele de apărare, astfel încât aceasta să devină incapabilă de a face faţă practicilor comerciale incorecte într-un context internaţional marcat de proliferarea unor astfel de practici şi de utilizarea intensivă şi adesea abuzivă a măsurilor de protecţie comercială de către statele terţe împotriva importurilor din UE;
83. sprijină eforturile Comisiei de a monitoriza aplicarea măsurilor de protecţie comercială de către statele terţe împotriva importurilor din UE, de a reacţiona la posibilele abuzuri şi de a acorda asistenţa potrivită companiilor afectate;
Serviciile vamale
84. subliniază importanţa normelor şi procedurilor vamale pentru punerea în aplicare corectă a măsurilor de politică comercială; consideră că trebuie găsit un echilibru corespunzător în definirea şi aplicarea unor astfel de norme şi proceduri între controlul eficient şi facilitarea fluxului comerciale;
85. reaminteşte că procedurile de import excesiv de complexe şi dificile aplicate de multe state din lume presupun adesea costuri semnificative de tranzacţie pentru exportatorii UE şi reprezintă bariere importante în calea comerţului; prin urmare, susţine eforturile Comisiei de a aborda această problemă atât în cadrul multilateral al negocierilor ADD privind facilitarea comerţului şi prin negocieri bilaterale şi regionale;
86. invită Comisia şi statele membre să ia serios în considerare ideea de înfiinţare unui serviciu vamal unificat al UE pentru o aplicare mai eficientă a normelor şi a procedurilor vamale pe întreg teritoriul vamal al UE;
Cursuri de schimb
87. observă că un factor major în evoluţia comerţului internaţional îl constituie cursul de schimb; invită Comisia să facă propuneri concrete privind măsurile care trebuie luate în cazul în care evoluţia cursurilor de schimb riscă să subminează competitivitatea UE şi să ia în considerare includerea unor astfel de măsuri în cadrul următoarei revizuiri a IPC ale UE;
Aspecte instituţionale
88. consideră că eficienţa şi credibilitatea politicii comerciale comune ca instrument al competitivităţii UE, sunt afectate negativ de lipsa de legitimitate a acestei politici rezultând din implicarea insuficientă a Parlamentului;
89. deplânge faptul că legislaţia comercială importantă, cum ar fi cea referitoare la IPC, rămâne în afara domeniului de aplicare a procedurii de codecizie şi că există încă incertitudini cu privire la aplicabilitatea procedurii de aviz conform cu privire la ALS-uri; invită statele membre să remedieze urgent această situaţie nesatisfăcătoare prin realizarea reformelor instituţionale necesare şi, în special, prin aplicarea dispoziţiilor privind comerţul internaţional din proiectul de Tratat de instituire a unei Constituţii pentru Europa;
90. invită Comisia şi Consiliul să îl informeze complet şi să îl implice în toate noile iniţiative demarate ca urmare a comunicării privind Europa globală;
0 0
91. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului şi Comisiei, precum şi guvernelor şi parlamentelor statelor membre, ale statelor aderente şi ale statelor candidate.
EXPUNERE DE MOTIVE
Im Jahr 2007 jährt sich die Unterzeichnung der Römischen Verträge zum 50.
Mal.
Die Zollunion und der Gemeinsame Markt sind seitdem Säulen des europäischen Einigungswerkes.
Gleichzeitig wurde auch die gemeinsame Handelspolitik begründet.
Das Prinzip freier und offener Märkte mit fairen Wettbewerbsbedingungen ist seitdem prägend für die internen und die externen Politiken der Union.
Die von der Kommission in ihrer Mitteilung "Ein wettbewerbsfähiges Europa in einer globalen Welt"
KOM(2006)0567 . aufgegriffenen Themen und Schwerpunkte werden die Handelspolitik der Europäischen Union in den nächsten Jahren bestimmen.
Europas Wettbewerbsfähigkeit sichern
Globalisierung menschlich gestalten und richtig kommunizieren
Die Vernetzung der Weltwirtschaft betrifft die Europäische Union als weltgrößten Binnenmarkt in besonderem Maße.
Wie kaum eine andere Volkswirtschaft der Erde ist Europa auf den Export angewiesen.
Rund 20 % der Arbeitsplätze in der Union sind exportabhängig
Angabe der Europäischen Kommission. .
Die Erfahrung zeigt, dass die Länder mit der größten Beteiligung am internationalen Handel auch stark davon profitieren.
Gleichwohl wird die Globalisierung am meisten mit der Verlagerung von Arbeitsplätzen in Verbindung gebracht
vgl.
Eurobarometer 64, Herbst 2005. .
Diese Sorgen müssen aufgegriffen werden und die europäische Politik muss hierauf überzeugende Antworten geben können.
Die Menschen dürfen nicht den Eindruck gewinnen, die Globalisierung richte sich gegen sie und die Europäische Union setze sich ungenügend für ihre Interessen ein, denn das Gegenteil ist der Fall!
Die Lissabon-Agenda umsetzen
Europas Wettbewerbsfähigkeit ist heute mehr denn je durch die Anstrengungen unserer Wettbewerber gefährdet.
Mit der erneuerten Lissabon-Agenda von 2005 hat sich die Union die richtigen Ziele gesetzt, um im internationalen Wettbewerb erfolgreich sein zu können.
Der Ansatz der Kommission, zwischen internen und externen Politiken eine bessere Kohärenz herzustellen ist dringend erforderlich.
An dieser Selbstverpflichtung werden wir die Kommission messen.
Offene Märkte erhalten und Europas Interessen durchsetzen
Wie kein anderer Wirtschaftsraum hat die Europäische Union ihre Märkte geöffnet und in hohem Maße davon profitiert.
Das internationale Handelssystem ist jedoch heute davon gekennzeichnet, dass diese Offenheit nicht überall praktiziert wird.
Die Europäische Union sollte daher daran gehen, nach dem Prinzip der Gegenseitigkeit ihre Handelspartner zu weiteren Marktöffnungen zu bewegen.
Letztlich wird dies für alle Beteiligten Vorteile bringen.
Der Erfolg des europäischen Binnenmarktes beruht auch auf der Durchsetzung fairer Wettbewerbsregeln.
Im Rahmen der zukünftigen Handelspolitik sollte das Prinzip des fairen und freien Wettbewerbs auch im globalen Rahmen eingebracht und umgesetzt werden.
Die richtigen Prioritäten nach Außen setzen
Dem multilateralen Welthandelssystem Vorrang einräumen
Der wirtschaftliche Erfolg der europäischen Einigung stellt die Vorteile einer Zollunion und eines Binnenmarktes unter Beweis.
Genau die gleiche Überzeugung muss die Europäische Union leiten, sich auch auf globaler Ebene für das Ziel des Zollabbaus und der Schaffung gleicher Wettbewerbsbedingungen einzusetzen.
Das beste derzeit vorhandene Instrumentarium hierzu bietet die WTO.
Daher ist ein erfolgreicher Abschluss der aktuellen Welthandelsrunde (Doha-Runde) im vorrangigen Interesse der Bürgerinnen und Bürger in der Europäischen Union aber auch der anderen WTO-Mitgliedstaaten.
In einem nächsten Schritt müssen die Themen der WTO-Ministerrunde von 1996 in Singapur aufgegriffen werden: Handel und Investitionen, Handel und Wettbewerbspolitik, öffentliches Beschaffungswesen und Handelserleichterung.
Die strukturellen Schwächen der WTO werden immer deutlicher sichtbar.
Eine Reform der Welthandelsorganisation sollte daher unmittelbar nach Abschluss der Doha-Runde angegangen werden.
Die Vision eines weltweiten Binnenmarktes mag zwar kurzfristig nicht realisierbar sein, sollte aber als sehr langfristiges Leitbild einer globalen Ordnung etabliert werden.
Das WTO-System durch bilaterale Freihandelsabkommen nicht schwächen, sondern ergänzen
Trotz der Schwierigkeiten des multilateralen Systems sind die bilateralen Freihandelsabkommen keine gleichwertige Alternative, sondern immer nur die zweitbeste Option.
Gegen Freihandelsabkommen lassen sich folgende Nachteile ins Feld führen:
- Durch die Vielzahl unterschiedlichster Abkommen (sog.
"Spaghetti-Schüssel") erhöhen sich die Transaktionskosten für die Volkswirtschaften und die Unternehmen deutlich, da sie sich mit sehr unterschiedlichen Regelungen arrangieren müssen.
Insbesondere für kleine und mittlere Volkswirtschaften und Unternehmen werden dadurch hohe Hürden für die Beteiligung am internationalen Handel aufgebaut.
- Die Existenz vieler verschiedener bilateraler Abkommen verbessert den beteiligten Staaten zwar den gegenseitigen Marktzugang, führt jedoch mittel- und langfristig zu einer Schwächung des multilateralen Handelssystems, da die Anreize für jedes einzelne Land sinken, einen allgemein erleichterten Marktzugang zu erhalten (Präferenzenerosion).
- Potenziell werden die Entwicklungsländer benachteiligt, weil sie als Vertragspartner eine geringere Attraktivität aufweisen.
Bei anhaltendem Stillstand oder nur geringen Fortschritten im multilateralen System steht die Europäische Union jedoch vor einem Dilemma.
Entweder kann sie mittels bilateraler Freihandelsabkommen ihre kurzfristigen Interessen durchzusetzen.
Damit wäre jedoch eine Schwächung des multilateralen Weges verbunden.
Andererseits kann sie auf die Aushandlung und den Abschluss von bilateralen Freihandelsabkommen verzichten.
Dies könnte kurzfristige Nachteile sich bringen, würde jedoch langfristig die WTO stärken, die auf Dauer den Interessen der Union besser gerecht wird.
Ein Ausweg könnte darin bestehen, einen reaktiven aber ambitionierten Ansatz zu verfolgen: So sollten nur Freihandelsabkommen mit den Staaten oder den Staatengruppen ausgehandelt und abgeschlossen werden, in denen unsere Wettbewerber bereits eigene Freihandelsabkommen verhandelt oder abgeschlossen haben und folglich den Unternehmen in Europa Wettbewerbs-Nachteile drohen.
Gleichzeitig sollten diese Freihandelsabkommen jedoch Bereiche abdecken, die über den Standard der WTO hinausreichen und so für die Fortentwicklung der WTO neue Wege eröffnen.
Die Vereinbarkeit mit den einschlägigen WTO-Regeln muss eine Voraussetzung für den Abschluss von bilateralen Freihandelsabkommen sein.
Hierzu gehört auch, dass nach Möglichkeiten gesucht werden muss, möglichst viele Inhalte der bilateralen Verträge mittels in plurilateralen Vereinbarungen festgelegten Standards zu binden.
Hierfür bietet sich beispielsweise der Bereich der Ursprungsregeln an.
Das Europäische Parlament muss in die Mandatserteilung und die Begleitung der Verhandlungen eingebunden werden.
Für den Fall, dass unsere Vertragspartner ihre eingegangenen Verpflichtungen nicht erfüllen, sollte die Aussetzung des Vertrages oder bestimmter Teile auf Initiative des Europäischen Parlaments in den Abkommen festgelegt werden.
Die europäischen Positionen besser durchsetzen
Im multilateralen System wie bei den bilateralen Verhandlungen kommt es in Zukunft verstärkt darauf an, europäische Interessen wirksam durchzusetzen.
Daher sollten im Vorfeld durch das Europäische Parlament und den Rat genaue Ziele definiert werden und bei der Verhandlungsführung dann auch darauf geachtet werden, gleichwertige Konzessionen für unsere Angebote zu erhalten.
Die Europäische Union als heute noch größter Handelsblock der Welt muss genauer darauf achten, eigene Interessen nicht ohne vergleichbare Zugeständnisse der Wettbewerber aufzugeben.
Die Handelspolitik der Europäischen Union muss auf ihre eigenen Ziele ausgerichtet sein und darf nicht durch sachfremde politische Erwägungen beeinflusst werden.
Berechtigte Anliegen anderer Politikbereiche sollten in speziellen Verhandlungen verfolgt werden, deren Ergebnisse dann mit Verhandlungsergebnissen der Handelspolitik zusammengeführt werden können.
Eine Geiselnahme der Handelspolitik für den Versuch der Durchsetzung anderer Politiken auf Kosten der europäischen Handelsinteressen ist abzulehnen.
Bessere Rechtssetzung in der Europäischen Union und globalen Rahmen erreichen
Der im Rahmen der Lissabon-Agenda angestoßene Prozess der besseren Rechtssetzung und der Reduzierung des Regelungsbestandes würde bei erfolgreicher Umsetzung auch die internationale Wettbewerbsfähigkeit der Europäischen Union verbessern.
In diesem Zusammenhang muss endlich mehr auf die Kohärenz zwischen internen und externen Politiken geachtet werden.
Die Erfahrung zeigt, dass bei der Einigung auf europäische Standards diese oftmals zum Referenzmodell für Lösungen bei unseren Handelspartnern werden.
Daher ist auch im Blick auf die internationale Wettbewerbsfähigkeit eine möglichst umfassende Einigung auf europäische Standards notwendig.
Bei der Schaffung europäischer Regelungen und Standards sollte die Auswirkungen auf die Wettbewerbsfähigkeit im globalen Kontext immer Berücksichtigung finden.
Zudem sollte vorab immer geprüft werden, welche Standards bei den Handelspartnern der Union gelten und inwieweit eine Übernahme bewährter Praktiken oder aber eine kompatible europäische Lösung möglich sind.
Globale Standards sollten am besten auf multilateralem Weg, zumindest nach Möglichkeit aber plurilateral vereinbart werden.
Geistiges Eigentum wirksam schützen
Es wird geschätzt, dass durch Produktpiraterie ein Schaden in Höhe von bis 659 Milliarden Euro bzw.
5 - 9 % des Welthandels
Wildemann, Horst et al., Plagiatschutz - Handlungsspielräume der produzierenden Industrie gegen Produktpiraterie, München , 1 Aufl., 2007, S. 2. entsteht.
Europäische Unternehmen sind in besonderem Maße betroffen.
Daher sind sowohl multilateral wie bilateral eine konsequente Durchsetzung und vor allem Implementierung von Rechten des geistigen Eigentums geboten.
Die Kommission und die Mitgliedstaaten müssen aber ihre bisherigen Anstrengungen intensivieren.
Verbesserten Marktzugang für Unternehmen aus der Union erreichen
Die Europäische Union hat einen der offensten Märkte weltweit.
Leider sehen sich die Unternehmen aus der Union oftmals nicht nur tarifären sondern vermehrt nicht-tarifären Handelshemmnissen gegenüber.
Während in vergangenen Handelsrunden vielfach Maßnahmen zum Abbau von Zöllen im Vordergrund standen, müssen jetzt verstärkt die nicht-tarifären Handelsschranken in den Vordergrund rücken.
Seit den Terroranschlägen vom 11.
September 2001 wurden zahlreiche sicherheitsrelevante Maßnahmen eingeführt, die oftmals für die betroffenen Unternehmen mit großen Belastungen verbunden sind und die Handelsströme hemmen.
Hier muss auf eine neue Verhältnismäßigkeit hingewirkt werden, die einen Ausgleich zwischen berechtigten Sicherheitsanliegen und Handelsinteressen schafft.
Vermeintliche Sicherheitsbestimmungen dürfen nicht zu den nicht-tarifären Handelshemmnissen des 21.
Jahrhunderts werden.
Märkte im öffentlichen Beschaffungswesen öffnen
Mit ihrer relativen Offenheit im Bereich der Märkte des öffentlichen Beschaffungswesens genießt die Union jedoch im internationalen Vergleich einen relativen Sonderstatus.
Um eine Gegenseitigkeit der Marktöffnung bei den Handelspartnern zu erreichen, sollten die Verhandlungen intensiviert werden.
Hierbei bleibt die Strategie der Kommission alternativlos, darauf hinzuweisen, dass gegebenenfalls reziproke Zugangsbeschränkungen eingeführt werden.
Es sollten jedoch überzogene Forderungen vermieden werden, die dazu missbraucht werden könnten, die Beschaffungsmärkte in Europa im protektionistischen Sinne zu schließen.
Ziel muss es sein, dass die anderen Volkswirtschaften ihre Märkte öffnen.
Die Wirksamkeit der Handelsschutzinstrumente erhalten
Im Kontext wachsender Liberalisierung ist es für die Europäische Union unabdingbar, sich gegen unfaire Handelspraktiken kurzfristig und wirksam zur Wehr zu setzen.
Die Handelsschutzinstrumente der Europäischen Union haben sich im Kampf gegen Dumping und einige Subventionen grundsätzlich bewährt.
Es muss eine klare Unterscheidung zwischen wettbewerbschädigendem, monopolisierenden Dumping und wettbewerbskonformen Formen des Preisdumpings getroffen werden.
Nur wettbewerbsschädigendes Dumping sollte mit Anti-Dumping-Maßnahmen belegt werden.
Kann eine solche Praxis bewiesen werden und liegt ein Schaden für europäische Unternehmen vor, müssen kurzfristig wirksame Maßnahmen eingeleitet werden, um Marktverzerrungen zu vermeiden.
Auf WTO-Ebene finden derzeit Verhandlungen über die Handelsschutzinstrumente statt, der mit dem entsprechenden Grünbuch
"Die handelspolitischen Schutzinstrumente der EU in einer sich wandelnden globalen Wirtschaft" KOM(2006)0763 . eingeleitete Diskussionsprozess setzt daher zu einem denkbar ungünstigen Zeitpunkt ein.
Er sollte sich vor allem mit der Reform der Verfahren befassen und zum Ziel haben, eine objektive Bewertung und Entscheidungsfindung zu erreichen, die von politischen Erwägungen möglichst frei sein sollte.
Da die Europäische Union im Vergleich mit unseren Wettbewerbern über vergleichbar liberale Handelsschutzmechanismen verfügt, sollte von einer weiteren Lockerung der Anwendungsbestimmungen abgesehen werden.
Den institutionellen Rahmen reformieren
Die Handelspolitik der Europäischen Union hat weit reichenden Einfluss auf das Leben der Bürgerinnen und Bürger.
Daher ist eine stärkere Beteiligung des Europäischen Parlamentes notwendig, um die demokratische Legitimation der Entscheidungen zu stärken.
Wichtige Fragen wie Handelsabkommen, die sich auf die internen Politiken auswirken oder Regelungen im Bereich der Handelsschutzinstrumente, sollten in das Mitentscheidungsverfahren überführt werden wie es auch im Entwurf des Vertrages über eine Verfassung für Europa vorgesehen ist.
22.3.2007
AVIZ al Comisiei pentru afaceri economice şi monetare
destinat Comisiei pentru comerţ internaţional
privind Europa globală - aspecte externe ale competitivităţii
( 2006/2292(INI) )
Raportor pentru aviz: Benoît Hamon
SUGESTII
Comisia pentru afaceri economice şi monetare recomandă Comisiei pentru comerţ internaţional, competentă în fond, includerea următoarelor sugestii în propunerea de rezoluţie ce urmează a fi adoptată:
1. consideră că dezvoltarea comerţului nu reprezintă un scop în sine, ci trebuie evaluată în funcţie de impactul pe care îl are asupra creşterii economice, ocupării forţei de muncă şi dezvoltării durabile; subliniază că analiza competitivităţii economiei europene nu trebuie să se concentreze numai pe volumul schimburilor comerciale, ci ar trebui, de asemenea, să ia în considerare contribuţia procentuală a producţiei europene la producţia mondială şi tendinţele privind ocuparea forţei de muncă;
2. consideră că o competitivitate externă sporită este necesară pentru realizarea obiectivelor Strategiei de la Lisabona privind creşterea economică şi ocuparea forţei de muncă şi pentru promovarea dezvoltării durabile la nivel mondial; consideră că acţiunea externă a UE trebuie să încurajeze reformele şi cooperarea internaţională în domeniul economic, cu scopul de a crea un mediu favorabil; în acest scop, intenţionează să promoveze un grad sporit de coerenţă şi compatibilitate la nivelul politicilor macroeconomice, consolidarea securităţii monetare şi financiare, precum şi cooperarea în domeniul fiscal şi eliminarea concurenţei fiscale neechitabile;
3. regretă că cetăţenii UE identifică globalizarea cu diminuarea producţiei europene şi pierderea locurilor de muncă; subliniază necesitatea adoptării de către UE a unei strategii corespunzătoare, în vederea punerii în aplicare a reformelor necesare pentru a putea beneficia de globalizare şi pentru a stimula astfel producţia şi ocuparea forţei de muncă;
4. consideră necesară, în primul rând, dezvoltarea unei politici monetare bazate pe stabilitatea preţurilor, care să permită finanţarea progreselor tehnologice şi care să sprijine IMM-urile, permiţându-le acestora să acceadă la pieţe situate în afara zonei euro; în al doilea rând, consideră necesară crearea de sisteme fiscale favorabile întreprinderilor şi înfiinţării de întreprinderi, ceea ce implică o reducere a impozitelor care dăunează eficienţei şi creării de locuri de muncă, în special pentru anumite grupuri sociale, cum ar fi femeile, şomerii de lungă durată şi lucrătorii în vârstă; în al treilea rând, subliniază că este necesară intensificarea concurenţei pe piaţa internă, având în vedere faptul că o concurenţă internă mai intensă va asigura o competitivitate sporită a întreprinderilor din cadrul UE pe piaţa externă;
5. observă că un factor major în evoluţia comerţului internaţional îl constituie cursul de schimb; invită Comisia să facă propuneri concrete privind măsurile care trebuie luate în cazul în care cursurile de schimb care subminează competitivitatea UE şi să ia în considerare includerea unor astfel de măsuri în cadrul următoarei revizuiri a instrumentelor de protecţie comercială ale UE;
6. constată cu interes preocuparea Comisiei de a lua în considerare consecinţele ecologice ale comerţului; consideră că aceasta trebuie să se materializeze prin studii de impact, care să evalueze efectul comerţului asupra mediului şi a climei şi prin măsuri corective, dacă este nevoie, inclusiv prin noi măsuri în domeniul fiscalităţii, în conformitate cu recomandările Grupului la nivel înalt pentru competitivitate, energie şi mediu;
7. constată că Comisia intenţionează să ţină seama de transformarea lanţurilor de aprovizionare şi de producţie, care au fost externalizate; consideră că priorităţile politicii comerciale a UE trebuie să fie creşterea numărului de locuri de muncă şi crearea de valoare adăugată;
8. insistă asupra faptului că activitatea de producţie în cadrul UE a întreprinderilor mici şi mijlocii (IMM-uri) reprezintă baza succesului economic înregistrat de UE şi că aceste întreprinderi trebuie să fie în măsură să menţină o producţie de înaltă calitate la extremitatea superioară a lanţului valorilor;
9. este convins că modelul social care rămâne la baza relaţiilor industriale europene a permis Uniunii Europene să menţină un nivel înalt de competitivitate mondială în raport cu principalii săi concurenţi; consideră că cea mai mare provocare cu care se confruntă UE este susţinerea funcţionării acestui model social, în ciuda presiunilor existente pe pieţele internaţionale tot mai competitive, în vederea diminuării în continuare a costurilor de producţie sociale şi ecologice;
10. solicită adoptarea de măsuri împotriva protecţionismului şi reafirmă importanţa încheierii cu succes a negocierilor din cadrul agendei de dezvoltare de la Doha; mai mult, constată interesul pe care îl are UE în asigurarea şi intensificarea negocierilor bilaterale cu principalii parteneri comerciali, cu condiţia ca acest lucru să nu pună în pericol standardele UE în materie de mediu şi sănătate şi să respecte Convenţia UNESCO privind protejarea şi promovarea diversităţii formelor de exprimare culturală; salută, în special, planul de angajare într-un nou parteneriat economic transatlantic, în acest context;
11. consideră că este esenţial ca apelul Comisiei pentru o mai mare „convergenţă de reglementare” cu partenerii comerciali să nu conducă la scăderea standardelor europene; insistă, din contră, asupra faptului că trebuie să se folosească mai mult ca până acum comerţul, pentru răspândirea normelor europene, în special în ceea ce priveşte evoluţiile recente din domeniul relaţiilor transatlantice (răscumpărarea acţiunilor, IFRS etc.)
12. consideră că este necesar să se facă distincţia între serviciile comerciale, pe de o parte, şi serviciile de interes general şi serviciile de interes economic general, pe de altă parte; subliniază necesitatea menţinerii serviciilor de interes general în afara cadrului negocierilor, în special a serviciilor destinate acoperirii nevoilor fundamentale ale populaţiei şi care permit accesul la bunurile publice esenţiale, cum ar fi sănătatea, educaţia, apa şi energia, precum şi la serviciile care joacă un rol central în diversitatea culturală, cum ar fi serviciile audiovizuale;
13. consideră că promovarea de către UE a unor norme multilaterale de bază în materie de politică în domeniul concurenţei şi consolidarea cooperării internaţionale în acest domeniu vor permite ca pieţele să devină mai deschise, mai echilibrate şi mai eficiente;
14. susţine faptul că UE trebuie să promoveze difuzarea şi recunoaşterea normelor şi practicilor internaţionale de contabilitate şi audit, în scopul de a dezvolta stabilitatea şi transparenţa pieţelor şi de a oferi agenţilor economici o mai mare siguranţă şi informaţii mai bune în ceea ce priveşte desfăşurarea activităţilor lor în afara UE;
15. subliniază că dezvoltarea unei economii bazate pe cunoaştere implică protecţia corespunzătoare a imaginii de marcă şi a drepturilor de proprietate intelectuală, precum şi eliminarea contrafacerii şi a pirateriei; consideră, prin urmare, că aceste obiective trebuie integrate în politica comercială a UE;
16. susţine, în special, faptul că pentru a-şi dezvolta competitivitatea externă, UE trebuie să adopte unele măsuri în materie de politică comercială, pentru a consolida siguranţa tranzacţiilor şi a comerţului electronic şi îmbunătăţirea protecţiei datelor;
17. consideră că deschiderea pieţei serviciilor financiare şi facilitarea circulaţiei capitalurilor trebuie să fie însoţite de o mai mare transparenţă şi de îmbunătăţirea măsurilor pentru combaterea spălării banilor, a finanţării terorismului şi fraudei fiscale, în special atunci când sunt implicate centre financiare offshore.
PROCEDURĂ
Titlu
Europa globală - aspecte externe ale competitivităţii
Numărul procedurii
2006/2292(INI) ]
Comisia competentă în fond
INTA
Aviz emis de către Data anunţului în plen
ECON 14.12.2006
Cooperare consolidată - Data anunţului în plen
Raportor pentru aviz : Data numirii
Benoît Hamon 14.11.2006
Raportorul pentru aviz substituit
Examinare în comisie
28.2.2007
20.3.2007
Data adoptării
21.3.2007
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
38
Membri titulari prezenţi la votul final
Pervenche Berès, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Donata Gottardi, Benoît Hamon, Gunnar Hökmark, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Wolf Klinz, Guntars Krasts, Kurt Joachim Lauk, Andrea Losco, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Cristobal Montoro Romero, Joseph Muscat, Lapo Pistelli, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Dariusz Rosati, Heide Rühle, Eoin Ryan, Antolín Sánchez Presedo, Manuel António dos Santos, Lydia Shouleva, Margarita Starkevičiūtė, Sahra Wagenknecht
Membri supleanţi prezenţi la votul final
Katerina Batzeli, Werner Langen, Janusz Onyszkiewicz, Gianni Pittella, Andreas Schwab, Lars Wohlin
Membri supleanţi [articolul 178 alineatul (2)] prezenţi la votul final
Observaţii (date disponibile într-o singură limbă)
...
PROCEDURĂ
Titlu
Europa globală – aspecte externe ale competitivităţii
Numărul procedurii
2006/2292(INI)
Comisia competentă în fond
Data anunţării în plen a autorizării
INTA 14.12.2006
Comisia (comisiile) sesizată(e) pentru avizare
Data anunţului în plen
ECON
14.12.2006
ITRE14.12.2006
Avize care nu au fost emise Data deciziei
ITRE 7.3.2007
Cooperare consolidată Data anunţului în plen
Raportor(i)
Data numirii
Daniel Caspary 11.9.2006
Raportor(i) substituit (substituiţi)
Examinare în comisie
27.2.2007
21.3.2007
Data adoptării
11.4.2007
Rezultatul votului final
+
-
16
7
5
Membri titulari prezenţi la votul final
Kader Arif, Daniel Caspary, Carlos Carnero González, Christofer Fjellner, Béla Glattfelder, Eduard Raul Hellvig, Jacky Henin, Ģirts Valdis Kristovskis, Caroline Lucas, Erika Mann, Helmuth Markov, Cristiana Muscardini, Georgios Papastamkos, Tokia Saïfi, Peter Šťastný, Robert Sturdy, Gianluca Susta, Daniel Varela Suanzes-Carpegna, Corien Wortmann-Kool
Membri supleanţi prezenţi la votul final
Panagiotis Beglitis, Margrietus van den Berg, Elisa Ferreira, Vasco Graça Moura, Pia Elda Locatelli, Ivo Strejček
Membri supleanţi (articolul 178 alineatul (2)) prezenţi la votul final
Emanuel Jardim Fernandes, Anne Ferreira, Markus Pieper
Data depunerii
18.4.2007
Observaţii (date disponibile într-o singură limbă)
