A7-0221/2010
30.6.2010
RAPORT
referitor la integrarea socială a femeilor care aparțin minorităților etnice
(2010/2041(INI))
Comisia pentru drepturile femeii și egalitatea de gen
Raportoare:
Antonyia Parvanova
PE 440.992v02-00
CUPRINS
PROPUNERE DE REZOLUȚIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN......................................3
EXPUNERE DE MOTIVE........................................................................................................10
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE.....................................................................14
PROPUNERE DE REZOLUȚIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN
Integrarea socială a femeilor care aparțin minorităților etnice
( 2010/2041(INI) )
Parlamentul European,
– având în vedere articolele 2 și 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană,
– având în vedere partea a doua a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene care prevede obligația Uniunii Europene de a combate discriminarea,
– având în vedere Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică
JO L 180, 19.7.2000, p.
22. , Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă
JO L 303, 2.12.2000, p.
16. , Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă)
JO L 204, 26.7.2006, p.
23. și Directiva 2004/113/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii
JO L 373, 21.12.2004, p.
37. ,
– având în vedere Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, în special articolul 21,
– având în vedere Declarația Universală a Drepturilor Omului
Rezoluția nr.
217A (III) din 10 decembrie 1948 a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite. , Convenția ONU privind eliminarea tuturor formelor de discriminare a femeilor (CEDAW)
Rezoluția 34/180 din 18 decembrie 1979 a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite. și Declarația ONU privind drepturile persoanelor care aparțin minorităților naționale, etnice, religioase sau lingvistice
Rezoluția 47/135 din 18 decembrie 1992 a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite. ,
– având în vedere Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO),
– având în vedere programul de la Stockholm
Consiliul Uniunii Europene – Documentul 5731/10 – 3 martie 2010. ,
– având în vedere Strategia de la Lisabona și Strategia UE 2020, care este în curs de elaborare,
– având în vedere Decizia nr.
1350/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2007 de stabilire a celui de al doilea Program de acțiune comunitară în domeniul sănătății 2008-2013
JO L 301, 20.11.2007, p.
3. ,
– având în vedere rezoluția sa din 1 iunie 2006 privind situația femeilor de etnie rromă în Uniunea Europeană
JO C 292E, 8.12.2006 p.
283 ,
– având în vedere rezoluția sa din 27 septembrie 2007 referitoare la tratamentul egal al persoanelor indiferent de originea rasială sau etnică
JO C 25E, 28.8.2008, p.
317. ,
– având în vedere rezoluția din 24 octombrie 2006 privind imigrația femeilor: rolul și locul femeilor imigrante în Uniunea Europeană
JO C 311 E, 20.12.2006, p.
118. ,
– având în vedere rezoluția sa din 14 ianuarie 2009 privind situația drepturilor omului în Uniunea Europeană 2004-2008
JO C 66E, 24.2.2010, p.
48. ,
– având în vedere rezoluția sa din 6 mai 2009 referitoare la incluziunea activă a persoanelor excluse de pe piața muncii
Texte adoptate la acea dată, P6_TA(2009)0371 ,
– având în vedere Rezoluția sa din 10 februarie 2010 privind egalitatea dintre femei și bărbați în Uniunea Europeană - 2009
Texte adoptate la data respectivă, P7_TA(2010)0021 . ,
– având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
– având în vedere Raportul Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea de gen ( A7-0221/2010 ),
A. întrucât Tratatul privind Uniunea Europeană și Carta drepturilor fundamentale instituie valorile pe care este întemeiată Uniunea Europeană, în practică nu toți oamenii care trăiesc în UE beneficiază pe deplin de Carta drepturilor fundamentale, în special femeile care aparțin unor grupuri minoritare etnice, inclusiv cele care sunt victimele violenței, a traficului de persoane și a sărăciei; întrucât, în plus, aceste valori sunt comune societăților tuturor statelor membre, în care prevalează pluralismul, nediscriminarea, toleranța, justiția, solidaritatea și egalitatea dintre femei și bărbați;
B. întrucât articolul 21 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene interzice orice formă de discriminare bazată pe apartenența la o minoritate națională; întrucât, cu toate acestea, numeroase comunități de minorități etnice care trăiesc în UE sunt încă afectate de discriminare, excludere socială și segregare;
C. întrucât tratamentul egal reprezintă un drept de bază, și nu un privilegiu, al tuturor cetățenilor și întrucât toleranța trebuie să fie o atitudine de viață generală, nu o favoare acordată unora; întrucât discriminarea trebuie combătută în aceeași măsură;
D. întrucât femeile aparținând minorităților etnice sunt în dezavantaj nu numai în comparație cu femeile aparținând majorității, ci și cu bărbații aparținând minorităților etnice;
E. întrucât este absolut necesară o abordare integrată la nivelul UE pentru a se dezvolta o politică coerentă privind integrarea socială a femeilor din minoritățile etnice, care să cuprindă măsuri de combatere a discriminării și care să faciliteze accesul la locuințe, la ocuparea unui loc de muncă, educație, sănătate și la serviciile sociale, și care să promoveze respectul pentru drepturile fundamentale;
F. întrucât nu există o definiție juridică universal acceptată a grupurilor minorităților etnice; întrucât principiul șanselor egale și cel al tratamentului egal, bazate pe respectul reciproc, înțelegere și acceptare, ar trebui să fie piatra de temelie a politicilor UE privitoare la toți locuitorii ei, indiferent de statutul lor;
G. întrucât accesul egal la educația de calitate conduce la o mai bună incluziune pe piața muncii și creșterea calității vieții în general; întrucât, cu toate acestea, în anumite state membre, populațiile minorităților etnice sunt excluse de la participarea deplină și egală la principalele sistemele educaționale; întrucât, în vederea dezvoltării unei societăți democratice, deschise în cadrul UE, sistemele educaționale trebuie să transmită valorile toleranței și egalității;
H. întrucât politicile de integrare destinate resortisanților din țările terțe au de câștigat în urma unei influențe mai mari a perspectivei de gen, care este necesară pentru a asigura că nevoile specifice ale femeilor aparținând minorităților etnice sunt luate în considerație;
I. întrucât politicile și legislația referitoare la imigrație și azil ar trebui să promoveze integrarea femeilor aparținând minorităților etnice;
J. întrucât este nevoie de o abordare specifică în cazul incluziunii sociale a femeilor care aparțin minorităților etnice pentru a evita discriminarea multiplă, stereotipurile, stigmatizarea și segregarea etnică;
K. întrucât diferențele de cultură, tradiție și/sau religie nu ar trebui să constituie obstacole în calea integrării femeilor care aparțin minorităților etnice;
L. întrucât colectarea de date defalcate pe gen este o precondiție a protecției și a promovării drepturilor omului în cazul femeilor și al minorităților etnice și întrucât, în lipsa unor statistici, rămân o serie de probleme imposibil de identificat, ceea ce conduce la neadoptarea vreunei politici specifice;
M. întrucât există o paletă largă de instrumente și politici adecvate care pot asigura integrarea femeilor aparținând minorităților etnice, dar la nivel național există lacune în aplicarea lor, iar la nivel european, nu există coordonare;
N. întrucât, în majoritatea cazurilor, femeile aparținând minorităților etnice sunt supuse unei discriminări multiple și sunt mai vulnerabile la excluderea socială, la sărăcie și la încălcări extrem de grave ale drepturilor omului, cum ar fi traficul de ființe umane și sterilizarea forțată, decât femeile din societatea majoritară sau bărbații din minoritățile etnice;
O. întrucât statutul socio-economic scăzut al multor femei din minoritățile etnice se traduce în practică prin limitarea exercitării drepturilor lor fundamentale și lipsa accesului la resurse, inclusiv la resursele în materie de sănătate reproductivă și sexuală, ceea ce îngreunează mai mult procesul de incluziune;
P. întrucât starea de sănătate a femeilor are consecințe nu numai asupra femeilor în cauză, ci și asupra copiilor lor;
Q. întrucât participarea activă a femeilor în societate și integrarea lor reușită vor avea un efect pozitiv asupra copiilor lor și asupra generațiilor viitoare;
R. întrucât excluderea socială a femeilor din minoritățile etnice poate conduce la dificultăți la nivelul independenței economice, ceea ce poate determina costuri directe și indirecte pentru comunitate și bugetele publice;
S. întrucât femeile din minoritățile etnice sunt mai vulnerabile la forme diferite de violență și exploatare din partea bărbaților, atunci când sunt mai puțin integrate decât femeile care aparțin societății majoritare;
T. întrucât consultarea mai frecventă și periodică a femeilor care aparțin minorităților etnice ar produce beneficii pentru integrarea socială, la nivel local, regional, național și la nivelul UE,
1. subliniază că nu există o definiție juridică universal acceptată a grupurilor minorităților etnice și că această noțiune acoperă o gamă largă de situații cu care se confruntă diferitele grupuri etnice din statele membre ale UE;
2. îndeamnă Comisia și statele membre, ca împreună cu ONG-urile și grupurile din societatea civilă, să organizeze colectarea și analiza periodică a datelor defalcate pe gen și etnicitate, în conformitate cu normele referitoare la protecția datelor personale, în chestiunile care privesc incluziunea socială, cum ar fi accesul la educație, piața muncii, protecție socială, sistemul de sănătate și locuințe;
3. consideră că este absolut esențial să se implementeze la timp legislația actuală, iar statele membre să transpună astfel directivele; consideră că este nevoie de o coordonare mai structurată între politicile de la nivelul UE, național, regional și local în domeniul minorităților etnice pentru a se obține un impact de durată și politici mai bune la nivelul UE, național, regional și local, și încurajează responsabilii de politici de la toate nivelurile să consulte femeile ale căror drepturi sunt afectate, precum și comunitățile acestora și organizațiile active în acest domeniu, cu privire la măsurile care au drept scop îmbunătățirea incluziunii sociale a femeilor care aparțin minorităților etnice;
4. atrage atenția asupra importanței educării în sensul acceptării culturilor diferite și a consecințelor discriminării și ale prejudecăților; ia act de faptul că responsabilitatea incluziunii efective aparține atât minorităților etnice, cât și societății majoritare, ambele fiind nevoite să depună eforturi pentru a se integra reciproc, dacă se dorește realizarea unității sociale;
5. invită Comisia și statele membre să adopte măsuri menite să evite scăderea nivelului de abilități și competențe al femeilor din minoritățile etnice, oferindu-le un acces mai bun pe piața muncii, inclusiv acces la servicii de îngrijire a copiilor de bună calitate și la prețuri accesibile, precum și acces la educație, formare și formare profesională; solicită punerea efectivă în aplicare a unor politici destinate femeilor aparținând minorităților etnice și introducerea unor proceduri clare, rapide de recunoaștere a abilităților și calificărilor;
6. remarcă importanța exemplelor de reușită în procesul de integrare și sprijină schimbul de bune practici de la acele state membre care au o experiență mai bogată în prevenirea excluziunii sociale; încurajează responsabilii de politici de la nivelul UE, național, regional și local să consulte organizațiile femeilor din minoritățile etnice în problematica politicilor și măsurilor menite să conducă la incluziunea socială a acestora; îndeamnă Comisia și statele membre să propună măsuri care să promoveze existența mediatorilor interculturali și socio-culturali în interiorul UE;
7. este de părere că procesul de integrare trebuie inițiat în primele etape de viață pentru a oferi, în mod concret, alternative la sărăcie și excludere socială; consideră, prin urmare, că este necesar să se ofere un cadru instituțional pentru serviciile sociale și educaționale la nivelul comunității, pentru copiii și familiile care îndeplinesc condițiile regionale și personale, garantându-le accesul egal la servicii de bună calitate; invită, așadar, Comisia să ofere un sprijin special programelor care au în vedere integrarea din primele etape ale vieții;
8. invită Comisa să ia în considerație creșterea oportunităților de finanțare comunitare din cadrul Fondului Social European și al Fondului European de Integrare, oferindu-le o concentrare strategică cu scopul de a juca un rol în integrarea și reintegrarea pe piața muncii a femeilor din grupurile minoritare etnic, mai ales în perioadele de criză economică; subliniază importanța diferențierii grupurilor migrante de cele ale minorităților etnice din perspectiva fondurilor de integrare și îndeamnă Comisia să instituie măsuri în vederea lărgirii accesului la finanțarea comunitară pentru femeile din grupurile migrante și cele din minoritățile etnice;
9. invită Comisia, prin intermediul Fondului Social European și al Fondului European de Integrare, și statele membre, prin intermediul fondurilor lor sociale naționale, să promoveze oportunități de antreprenoriat, concentrate în mod specific asupra femeilor din minoritățile etnice, organizând seminarii și ateliere de lucru și făcând publice proiectele de dezvoltare;
10. invită Comisia și statele membre ca, în colaborare cu ONG-urile, să organizeze campanii de sensibilizare a femeilor din minoritățile etnice, precum și a publicului general și să asigure aplicarea integrală a prevederilor relevante în scopul combaterii cutumelor culturale discriminatorii și a modelelor patriarhale, pentru a preveni polarizarea și a combate stereotipurile sexiste dominante și stigmatizarea socială, factori care stau la baza violenței împotriva femeilor, și să se asigure că nu există nicio justificare a violenței pe motiv de obiceiuri, tradiții sau considerente religioase;
11. subliniază că este nevoie de mai multă cercetare și mai mulți indicatori intersectoriali privind impactul discriminării și al excluderii sociale asupra femeilor din comunitățile de minorități etnice de pe teritoriul UE, pentru a putea elabora politici de integrare specifice; încurajează, în acest sens, Comisia, în special DG Cercetare, să finanțeze astfel de proiecte de cercetare;
12. încurajează participarea politică și socială activă a femeilor care aparțin minorităților etnice, la toate sferele societății, inclusiv în conducerea politică, educație și cultură, pentru a combate subreprezentarea actuală;
13. subliniază că independența și autonomizarea economică a femeilor reprezintă factori-cheie a participării lor depline în societatea majoritară;
14. invită statele membre să respecte drepturile fundamentale ale tuturor femeilor, inclusiv ale femeilor din minoritățile etnice, acordând o atenție specială accesului acestora la servicii de sănătate, justiție, asistență juridică și locuințe;
15. încurajează Comisia, statele membre și autoritățile regionale și locale să depună eforturi active în vederea îmbunătățirii și facilitării accesului la educație, acordând o atenție specială învățării de limbi (în special limbile oficiale ale țării în cauză) și accesului la educația continuă și la educația superioară pentru fetele și femeile din minoritățile etnice, pentru a evita discrepanțele de gen la nivelul educațional care pot determina excluderea de pe piața muncii și sărăcia;
16. subliniază că femeile din minoritățile etnice au nevoie de acces la informații medicale în limbi diferite; atrage atenția asupra importanței instruirii interculturale a celor care furnizează servicii medicale, instruire care trebuie făcută în parteneriat cu femeile din minoritățile etnice;
Egalitatea de gen
17. îndeamnă Comisia să țină seama de perspectiva de gen atunci când ia hotărâri privind politici și măsuri menite să conducă la includerea socială;
18. invită statele membre să adopte măsuri care să asigure accesul la serviciile de asistență din domeniul prevenirii și protecției femeilor de violența care are la bază considerente de gen, indiferent de statutul lor juridic, rasă, vârstă, orientare sexuală, origine etnică sau religie;
19. invită Comisia și statele membre să se asigure că legislația existentă în materie de egalitate de gen și antidiscriminare este implementată în totalitate, disponibilizând resursele necesare pentru o instruire specifică și pentru măsuri de sensibilizare în legătură cu drepturile pe care le au deja femeile din minoritățile etnice și modalitățile prin care acestea pot apela la căi de atac în cazul în care le sunt încălcate drepturile;
20. invită statele membre să garanteze protecția victimelor discriminărilor multiple, multe dintre acestea fiind femei din minoritățile etnice, adăugând în sistemul juridic clauze explicite și norme obligatorii privind discriminarea multiplă;
21. insistă asupra implicării active a Institutului European pentru Egalitatea de Gen în colectarea de date și efectuarea de studii privind integrarea referitoare la femeile din minoritățile etnice, aplicând în mod sistematic principiul integrării perspectivei de gen și promovând prioritățile în domeniul includerii sociale;
22. invită Agenția drepturilor fundamentale să includă o perspectivă transversală a egalității de gen și a drepturilor femeilor în toate aspectele cadrului multianual, precum și în activitățile sale ulterioare, inclusiv în cele dedicate discriminării etnice, precum și în cele referitoare la drepturile fundamentale ale rromilor;
23. invită Institutul European pentru Egalitatea de Gen să colecteze în mod sistematic date defalcate pe criterii de gen și etnicitate, precum și pe alte criterii, și să prezinte rezultatele defalcate pe criterii de gen și etnicitate; subliniază necesitatea colectării unor date adecvate și a unor mecanisme de protecție a datelor, care să garanteze prevenirea utilizării lor abuzive, în scopuri cum ar fi de pildă stabilirea de profiluri pe criterii rasiale;
24. subliniază rolul fundamental al organismelor naționale care se ocupă de problematica egalității în furnizarea de sprijin și asistență victimelor discriminării, precum și în informarea acestora cu privire la drepturile și obligațiile lor; invită statele membre să asigure eficiența și independența organismelor naționale care se ocupă de problematica egalității și să le ofere resurse umane și financiare suficiente pentru fiecare cauză a discriminării, inclusiv pentru discriminarea multiplă; invită organismele naționale care se ocupă de problematica egalității să elaboreze instrumente legate de discriminarea multiplă, inclusiv situația specifică a femeilor din minoritățile etnice;
25. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei.
EXPUNERE DE MOTIVE
Introducere
Prezentul raport urmărește să evalueze politicile UE de integrare socială a femeilor aparținând grupurilor etnice minoritare și să pună în lumină domeniile în care acestea au funcționat, ca și dificultățile existente, în vederea soluționării lor.
Pentru a ține seama de tematica menționată în titlul acestui raport, se cer analizate trei aspecte fundamentale:
1.
Rolul politicilor de integrare la nivelul Uniunii Europene
2.
Rolul femeilor aparținând minorităților etnice
3.
Politica în materie de egalitate de gen
Trăim într-o societate multiculturală, care include mai multe comunități culturale, etnice și religioase distincte.
Pentru realizarea unei integrări efective, trebuie reconciliate necesități și cerințe diferite care, uneori, intră în conflict unele cu celelalte.
În consecință, pentru a satisface aspirațiile legale ale femeilor care aparțin minorităților etnice fără a sacrifica unitatea și continuitatea grupului etnic din care fac parte este esențial să se procedeze la identificarea respectivelor cerințe și să se identifice modalitățile în care acestea pot fi reconciliate.
1.
Rolul politicilor de integrare la nivelul Uniunii Europene
Integrarea socială poate fi înțeleasă sub aspectul asigurării accesului de resurse, a participării și a apartenenței.
Politica de integrare socială impune condiții care afectează, în sens larg, capacitatea de a face față dificultăților și piedicilor, de a accede la participare și la acces și de a institui un sentiment de apartenență.
Politica de integrare socială include nu numai instrumente legislative, ci și o gamă cuprinzătoare de activități administrative și de voluntariat.
La nivelul Uniunii Europene, în materie de integrare socială nu există nicio politică ce produce efecte juridice obligatorii, în principal deoarece integrarea se înscrie în sfera de responsabilitate a statelor membre.
Cu toate acestea, la nivelul UE, politica de integrare a devenit din ce în ce mai importantă și se depun eforturi în vederea elaborării unei abordări comune a integrării, într-un cadru european coerent.
Comisia subliniază că integrarea devine mereu mai importantă pe măsură ce semnificația aspectelor economice și sociale ale îmbătrânirii demografice se amplifică și trimite explicit la femeile migrante și aparținând unor minorități ca grup vizat de politica de integrare.
În statele membre ale Uniunii Europene, integrarea va fi analizată din perspectiva cetățeniei europene.
Trebuie subliniat că structura UE se bazează pe cetățenie și pe principiul egalității de șanse și al nediscriminării.
Cu toate acestea, normele și principiile UE se aplică, în majoritatea cazurilor, exclusiv cetățenilor UE care sunt, concomitent, cetățeni ai statelor membre.
În accepția raportului de față, aceasta înseamnă că minoritățile care s-au stabilit și au dobândit un statut cetățenesc legal sunt protejate de normele și principiile Uniunii Europene.
Dar ce se întâmplă cu persoanele care au ajuns în UE relativ recent, adică cu migranții care nu au devenit încă cetățeni ai vreunui stat membru?
Acestea nu sunt protejate prin instrumentele UE, cum sunt articolul 19 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene (fostul articol 13 TCE) și Directiva 2000/43/CE a Consiliului privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de origine rasială sau etnică.
Există anumite drepturi care le sunt conferite acestora în baza instrumentelor UE privind imigrarea, în domenii cum sunt piața muncii, drepturile sociale și integrarea juridică.
Cu toate acestea, încă nu a fost elaborată nicio politică UE coerentă în materie de integrare a migranților.
De asemenea, femeile migrante (precum și cele aparținând minorităților așezate) sunt protejate de principiile generale și instrumentele juridice proprii dreptului internațional.
Se pune însă întrebarea dacă acestea sunt suficiente și dacă la nivelul UE nu ar trebui desfășurate și alte acțiuni.
Luând în considerație cele menționate mai sus, se poate constata că atenția trebuie îndreptată către diferențele posibile dintre minoritățile așezate, tradiționale și cele nou stabilite, cum sunt migranții.
În raport, raportoarea analizează necesitatea desfășurării unei acțiuni specifice, la nivelul UE, pentru a permite o mai bună integrare a femeilor care aparțin minorităților etnice.
Dacă răspunsul este afirmativ, ce forma ar trebui să îmbrace această acțiune?
Ar trebui ea să constea din împărtășirea celor mai bune practici/schimbul de informații între statele membre sau ar trebui să se concretizeze în acte cu efecte juridice obligatorii?
O altă posibilitate de care dispune UE pentru a clarifica și a încadra mai bine politicile de integrare ar putea consta din elaborarea unor orientări UE care să ajute statele membre în eforturile lor de a permite femeilor aparținând minorităților etnice să dobândească acces la (1) sistemul de învățământ, (2) sistemul de sănătate, (3) sistemul de îngrijiri pe termen lung, (4) beneficii sociale, (5) piața muncii și/sau (6) asistență financiară.
2.
Rolul femeilor aparținând minorităților etnice
În dreptul internațional, nu există nicio definiție juridică comună a minorităților naționale sau etnice.
Atunci când, în actele sale
Carta europeană a limbilor regionale sau minoritare și Recomandarea 1201(1993) a Adunării Parlamentare a Consiliului Europei , menționează minoritățile naționale, Consiliul se referă la „un grup de persoane dintr-un stat care locuiesc pe teritoriul acestui stat și sunt cetățenii acestui stat; au legături vechi, solide și durabile cu acest stat; prezintă caracteristici etnice, culturale, religioase sau lingvistice specifice; sunt suficient de reprezentativi, dar mai puțin numeroși decât restul populației acestui stat sau a unei regiuni a acestui stat; sunt animați de voința de a păstra tot ceea ce formează identitatea lor comună, în special cultura, tradițiile, religia sau limba.”
După cum se poate observa din această definiție, Consiliul Europei se referă la minoritățile așezate sau la persoanele aparținând minorităților așezate care au dobândit deja cetățenia Uniunii Europene, fiind astfel protejate de legislația UE.
Prin ea însăși, legislația nu poate însă institui relații bune și schimba atitudini.
Ea poate însă stabili norme clare de comportament acceptabil și modalități de a oferi reparații celor care au suferit nedreptăți.
Mai dificil este să definim grupurile care nu s-au așezat în țara gazdă.
Un grup poate fi desemnat drept grup etnic dacă, în cadrul unei societăți mai cuprinzătoare, constituie o entitate aparte, menținută ca atare prin legături comune, printre care limba, naționalitatea, cultura, unele caracteristici percepute drept „rasiale” și o istorie împărtășită.
Din perspectiva obiectivelor raportului de față, definirea unui grup ca minoritate sau grup etnic nu este însă esențială, deoarece beneficiarele drepturilor și protecției conferite de legislația UE sunt persoanele, pe baza statutului lor juridic de cetățean al UE, și nu ca membre ale unei minorități sau ale unui grup etnic.
În această privință, raportul urmează să se concentreze asupra identificării dificultăților ce există cu privire la minoritățile etnice și femeile migrante, analizând situația acestora sub raportul drepturilor cetățenești, în modul indicat în prima parte a acestui document de lucru. accesul la serviciile publice, cum este educația, serviciile sociale, sănătatea și piața muncii, care afectează în mod determinant integrarea femeilor aparținând minorităților etnice.
Este important ca dilema integrării în Uniunea Europeană să fie studiată, subliniind că condiția femeii care aparține unui anumit grup etnic nu constituie, într-o societate democratică, un handicap, ci joacă un rol socio-economic din ce în ce mai important în Uniunea Europeană.
Situația actuală a femeilor aparținând minorităților etnice este dificil de studiat, deoarece nu există date statistice defalcate în funcție de gen privind integrarea migranților și minorităților.
Experiența femeilor, de exemplu aceea legată de rasism și discriminare, diferă adesea de aceea a bărbaților, deoarece femeile și fetele pot suferi forme multiple de discriminare, atât pe bază de gen, cât și de identitate etnică.
Discriminarea multiplă cu care se confruntă femeile migrante și cele care fac parte dintr-o minoritate impune conceperea unor modalități novatoare de ridicare a gradului de conștientizare în materie de drepturi ale femeilor, de a oferi femeilor posibilitatea și de a le orienta spre asumarea unor roluri de conducere în cadrul comunităților din care fac parte, în scopul promovării drepturilor omului.
O altă dificultate în calea identificării problemelor comune din cadrul Uniunii Europene constă din aceea că femeile migrante sau care aparțin minorităților se confruntă cu provocări profund diversificate, în funcție de specificul statelor membre în care trăiesc, de istoricul migrării în statele respective, de legislația existentă și de legile care reglementează migrarea, de capacitatea și dorința acestor țări de a recunoaște și a respecta prezența minorităților și imigranților și de gradul de deschidere al societății.
În contextul discuțiilor pe marginea rolului femeii în politicile de integrare, nu trebuie uitat rolul bărbaților.
Raportoarea examinează oportunitatea de a lua în considerație rolul bărbaților în vederea promovării integrării femeilor aparținând minorităților etnice din Uniunea Europeană.
Raportoarea atrage atenția asupra anumitor condiții și factori contextuali care ar putea îngreuna integrarea socială a femeilor aparținând minorităților etnice în mai mare măsură decât pe aceea a femeilor aparținând majorității.
Printre acestea se numără (1) nivelul studiilor și cunoștințele în materie de limbă, (2) condițiile locative, (3) starea sănătății și/sau calitatea postului și condițiile de muncă.
3.
Politica în materie de egalitate de gen
Politica în materie de egalitate de gen a Uniunii Europene este concepută să promoveze egalitatea dintre bărbați și toate femeile, dar sunt oare femeile aparținând grupurilor etnice minoritare împiedicate să beneficieze de pe urma acestor politici din cauza neintegrării sociale?
În cuprinsul raportului, raportoarea analizează oportunitatea unor măsuri specifice vizând egalitatea de gen la nivelul minorităților etnice.
REZULTATUL VOTULUI FINAL ÎN COMISIE
Data adoptării
23.6.2010
Rezultatul votului final
+:
–:
0:
21
11
Membri titulari prezenți la votul final
Edit Bauer, Emine Bozkurt, Andrea Češková, Marije Cornelissen, Silvia Costa, Edite Estrela, Ilda Figueiredo, Iratxe García Pérez, Jolanta Emilia Hibner, Mary Honeyball, Sophia in ‘t Veld, Lívia Járóka, Teresa Jiménez-Becerril Barrio, Philippe Juvin, Nicole Kiil-Nielsen, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Barbara Matera, Antonyia Parvanova, Frédérique Ries, Raül Romeva i Rueda, Joanna Katarzyna Skrzydlewska, Eva-Britt Svensson, Marc Tarabella, Marina Yannakoudakis, Anna Záborská
Membri supleanți prezenți la votul final
Christa Klaß, Elisabeth Morin-Chartier, Mariya Nedelcheva, Norica Nicolai, Chrysoula Paliadeli, Joanna Senyszyn
Membri supleanți (articolul 187 alineatul (2)) prezenți la votul final
Julie Girling
