Răspuns dat de dl Cioloș în numele Comisiei
(14 ianuarie 2011)
În contextul actualului proces de reformă, Comisia examinează posibile adaptări la măsurile de piață La 18 noiembrie 2010, Comisia a adoptat comunicarea intitulată „Politica agricolă comună (PAC) în perspectiva anului 2020 – Cum răspundem provocărilor viitorului legate de alimentație, resurse naturale și teritorii”, COM(2010)672 final, care a reprezentat semnalul de începere a unei dezbateri instituționale pe tema viitoarei PAC. .
Printre acestea se numără optimizarea și simplificarea instrumentelor actuale, garantarea faptului că instrumentul de intervenție poate fi folosit doar ca plasă de siguranță în cazul unei crize a prețurilor și al unei potențiale perturbări a pieței, precum și introducerea de noi elemente cu rol de îmbunătățire a funcționării lanțului alimentar.
Situația actuală de pe piața cerealelor nu este de natură să genereze preocupări cu privire la situația securității alimentare în Europa, iar constituirea de stocuri de rezervă la nivel european nu ar contribui la stabilizarea piețelor, ci, dimpotrivă, achiziționarea acestor stocuri și reînnoirea lor periodică ar submina forțele pieței și ar crea un grad mai mare de nesiguranță pentru producători.
În recenta sa comunicare pe tema securității alimentare, Comisia sugerează ca provocarea reprezentată de volatilitatea prețurilor să fie abordată prin crearea de condiții pentru suplimentarea producției și pentru menținerea unor niveluri adecvate de stocuri, în principal de către agenții economici privați Comunicarea Comisiei către Consiliu „Un cadru de politică al UE în vederea sprijinirii țărilor în curs de dezvoltare în eforturile acestora de a răspunde provocărilor pe care le ridică securitatea alimentară” (SEC/2010/379). .
În plus, este necesar să fie descurajate restricțiile la exportul produselor alimentare de bază.
UE și statele membre vor continua să contribuie la o mai bună funcționare a pieței alimentare la nivel local, regional și global, inclusiv prin dialoguri mai ample cu agențiile specializate ale ONU, îndeosebi cu Organizația pentru Alimentație și Agricultură (FAO) și cu Comitetul pentru securitatea alimentară mondială (CFS).
