14.12.2011 PROPUNERE COMUNĂ DE REZOLUŢIE depusă în conformitate cu articolul 122 alineatul (5)din Regulamentul de procedură
în locul propunerilor de rezoluţie depuse de următoarele grupuri:
EFD ( B7‑0702/2011 )
ECR ( B7‑0704/2011 )
S&D ( B7‑0707/2011 )
Verts/ALE ( B7‑0708/2011 )
PPE ( B7‑0711/2011 )
ALDE ( B7‑0713/2011 )
referitoare la situaţia femeilor în Afganistan şi Pakistan
Elmar Brok
,
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
,
Mario Mauro
,
Cristian Dan Preda
,
Roberta Angelilli
,
Bernd Posselt
,
Tunne Kelam
,
Monica Luisa Macovei
,
Elena Băsescu
,
Sari Essayah
,
Eija-Riitta Korhola
,
Zuzana Roithová
,
Róża Gräfin von Thun und Hohenstein
,
Sergio Paolo Francesco Silvestris
,
Eduard Kukan
,
Giovanni La Via
,
Laima Liucija Andrikienė
,
Lena Kolarska-Bobińska
,
Filip Kaczmarek
în numele Grupului PPE
Véronique De Keyser
,
Thijs Berman
,
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
,
Rovana Plumb
,
Antigoni Papadopoulou
,
Silvia Costa
în numele Grupului S&D
Norica Nicolai
,
Niccolò Rinaldi
,
Marietje Schaake
,
Elizabeth Lynne
,
Alexandra Thein
,
Robert Rochefort
,
Kristiina Ojuland
,
Marielle De Sarnez
,
Louis Michel
,
Annemie Neyts-Uyttebroeck
,
Edward McMillan-Scott
,
Ramon Tremosa i Balcells
,
Sonia Alfano
,
Frédérique Ries
,
Izaskun Bilbao Barandica
,
Johannes Cornelis van Baalen
,
Anneli Jäätteenmäki
,
Graham Watson
în numele Grupului ALDE
Nicole Kiil-Nielsen
,
Raül Romeva i Rueda
,
Jean Lambert
,
Franziska Katharina Brantner
,
Keith Taylor
,
Rui Tavares
,
Marije Cornelissen
,
Ulrike Lunacek
,
Jill Evans
,
Barbara Lochbihler
în numele Grupului Verts/ALE
Charles Tannock
,
Geoffrey Van Orden
,
Marina Yannakoudakis
,
Ryszard Antoni Legutko
,
Julie Girling
,
Tadeusz Cymański
,
Andrea Češková
în numele Grupului ECR
Fiorello Provera
,
Jaroslav Paška
în numele Grupului EFD
PE479.401v01-00 } PE479.403v01-00 } PE479.406v01-00 } PE479.407v01-00 } PE479.410v01-00 } PE479.412v01-00 } RC1 Rezoluţia Parlamentului European referitoare la situaţia femeilor în Afganistan şi Pakistan
Parlamentul European,
– având în vedere Rezoluţiile sale anterioare referitoare la drepturile omului şi democraţia în Pakistan, în special cea din 20 ianuarie 2011, precum şi cele din 20 mai 2010 şi din 12 iulie 2007, 5 octombrie 2007 şi 15 noiembrie 2007,
– având în vedere Rezoluţiile sale anterioare referitoare la Afganistan, în special cea din 24 aprilie 2009 referitoare la drepturile femeilor în Afganistan şi cea din 16 decembrie 2010 referitoare la o nouă strategie pentru Afganistan,
– având în vedere Rezoluţia sa din 16 decembrie 2010 referitoare la Raportul anual 2009 privind drepturile omului în lume şi politica Uniunii Europene în această privinţă ( 2010/2202(INI) ),
– având în vedere Rezoluţia sa din 26 noiembrie 2009 referitoare la eliminarea violenţei împotriva femeilor,
– având în vedere Concluziile Consiliului, adoptate la 16 noiembrie 2009, cu privire la libertatea religioasă sau a credinţei, care subliniau importanţa strategică a acestei libertăţi şi a combaterii intoleranţei religioase,
– având în vedere Concluziile Consiliului privind intoleranţa, discriminarea şi violenţa pe motive de religie sau convingeri, adoptate la 21 februarie 2011,
– având în vedere declaraţia comună UE-Pakistan din 4 iunie 2010, în care ambele părţi şi-au reafirmat determinarea de a aborda în comun aspectele legate de securitatea regională şi mondială, de a promova respectarea drepturilor omului şi de a coopera pentru consolidarea guvernului şi instituţiilor democratice din Pakistan,
– având în vedere Concluziile Consiliului privind Pakistan şi Afganistan din 18 iulie 2011 şi 14 noiembrie 2011,
– având în vedere declaraţiile Înaltului Reprezentant al Uniunii din 5 decembrie 2011, 20 februarie 2011 şi 15 decembrie 2010 referitoare la legislaţia propusă în ceea ce priveşte adăposturile pentru femei în Afganistan,
– având în vedere Concluziile Conferinţei internaţionale de la Bonn din 5 decembrie 2011,
– având în vedere articolul 18 din Declaraţia Universală a Drepturilor Omului (DUDO) din 1948,
– având în vedere Convenţia Organizaţiei Naţiunilor Unite privind eliminarea tuturor formelor de discriminare împotriva femeilor (CEDAW) din 18 decembrie 1979 şi Declaraţia ONU privind eliminarea violenţei împotriva femeilor din 20 decembrie 1993,
– având în vedere Pactul internaţional al Organizaţiei Naţiunilor Unite cu privire la drepturile civile şi politice (PIDCP),
– având în vedere Declaraţia ONU privind eliminarea tuturor formelor de intoleranţă şi de discriminare pe bază de religie şi credinţă din 1981,
– având în vedere rezoluţiile 1325(2000) şi 1820(2008) ale Consiliului de Securitate al ONU privind femeile, pacea şi securitatea, precum şi rezoluţia 1888 (2009) a Consiliului de Securitate al ONU privind violenţa sexuală împotriva femeilor şi copiilor în situaţii de conflict armat, în care se subliniază responsabilitatea tuturor statelor de a pune capăt impunităţii şi de a-i urmări penal pe autorii crimelor împotriva umanităţii şi ai crimelor de război, inclusiv pe autorii actelor de violenţă sexuală şi ai altor forme de violenţă împotriva femeilor şi a fetelor,
– având în vedere Documentul de poziţie privind Reţeaua femeilor afgane din 6 octombrie 2011, în pregătire pentru Conferinţa de la Bonn,
– având în vedere articolul 122 alineatul (5) din Regulamentul său de procedură,
A. întrucât, deşi situaţiile din Afganistan şi Pakistan sunt diferite şi independente una faţă de cealaltă, atât violenţa fizică împotriva femeilor, cât şi cea morală rămân printre cazurile majore de încălcare a drepturilor omului semnalate în Afganistan şi Pakistan, în special în anumite regiuni;
B. întrucât femeile şi tinerele sunt adesea victime ale atacurilor cu acid, violenţei în familie, traficului de persoane, căsătoriilor forţate, inclusiv ale căsătoriilor copiilor şi ale schimburilor în vederea soluţionării unor dispute; întrucât poliţia, tribunalele şi alţi funcţionari din sectorul justiţiei abordează rareori plângerile femeilor referitoare la abuzuri, inclusiv cazurile de agresiune, violurile şi alte tipuri de violenţă sexuală, iar cele care încearcă să scape din aceste situaţii dificile pot ajunge la închisoare;
C. întrucât, în majoritatea cazurilor, cei care au comis actele de violenţă împotriva femeilor rămân nepedepsiţi;
D. întrucât aplicarea unora dintre legi, în special a dreptului familiei, conduce la încălcarea drepturilor omului în cazul femeilor;
E. întrucât guvernul Afganistanului a adoptat Legea privind eliminarea violenţei împotriva femeilor în august 2009, iar Consiliul de miniştri al Afganistanului a aprobat un Regulament privind Centrele de protecţie a femeilor la 5 septembrie 2011;
F. întrucât, din 2001, s-au înregistrat progrese în ceea ce priveşte situaţia femeilor în Afganistan în mai multe domenii, cum ar fi sănătatea, educaţia, rolul femeilor în politică la nivel naţional şi regional şi în societatea civilă;
G. întrucât Afganistan este parte la o serie de convenţii internaţionale, în special Convenţia privind eliminarea tuturor formelor de discriminare faţă de femei, şi întrucât articolul 22 din Constituţia Afganistanului stipulează că femeile şi bărbaţii au drepturi şi obligaţii egale în faţa legii;
H. întrucât situaţia femeilor din Afganistan rămâne, totuşi, îngrijorătoare, rata mortalităţii materne în timpul sarcinii şi al naşterii, precum şi rata mortalităţii infantile în Afganistan fiind printre cele mai ridicate din lume;
I. întrucât, în anumite zone din Afganistan, aflate sub controlul grupărilor de insurgenţi, au loc chiar şi execuţii prin lapidare, sub pretextul aplicării „Legii Sharia”, astfel cum s-a întâmplat în cazul unei femei şi al fiicei sale la 12 noiembrie 2011, în Ghazni;
J. întrucât „baadul” - vânzarea unei femei sau tinere pentru a compensa o crimă sau drept pedeapsă, astfel cum decide adunarea jirga locală - se practică încă, deşi este considerată o infracţiune în temeiul articolului 517 din Codul penal afgan;
K. întrucât retragerea iminentă a forţelor occidentale din Afganistan riscă să pericliteze progresele realizate în ceea ce priveşte emanciparea femeilor, deoarece talibanii ar putea recâştiga controlul asupra teritoriilor unde femeile îşi exercită în libertate noile drepturi;
L. întrucât, în zonele controlate de guvern, femeile au un acces sporit la educaţie, asistenţă medicală şi oportunităţi de muncă, însă, în zonele aflate sub influenţa grupărilor de insurgenţi, femeile se confruntă cu numeroase forme de discriminare în materie de acces la educaţie, asistenţă medicală şi oportunităţi economice şi culturale;
M. întrucât, în special în anumite regiuni, autorităţile pakistaneze au înregistrat la rândul lor un eşec îngrijorător în ceea ce priveşte protecţia minorităţilor şi a femeilor confruntate cu injustiţia socială, situaţie demonstrată de hotărârile judecătoreşti, precum hotărârea Curţii Supreme a Pakistanului din 21 aprilie 2011, care a achitat cinci din cei şase bărbaţi acuzaţi de violul în grup al lui Mukhtar Mai;
N. întrucât, în 2002, opinia publică din Pakistan şi din străinătate a fost şocată de cazul lui Mukhtar Mai, care a fost victima unui viol în grup, executat la ordinul sfatului satului şi menit a pedepsi presupusul comportament necorespunzător al fratelui său, şi care şi-a acuzat cu succes atacatorii în cadrul instanţelor inferioare;
O. întrucât ONG-ul Comisia Asiatică a Drepturilor Omului (CADO) evidenţiază o creştere alarmantă în Pakistan, în special în provincia Punjab, a numărului de femei creştine violate pentru a le forţa să se convertească la islam, precum şi a numeroaselor cazuri de tinere creştine răpite, violate şi ucise;
P. întrucât exemplul tragic al Uzmei Ayub, care a fost răpită acum un an, a fost ţinută prizonieră şi violată în repetate rânduri de mai mulţi membri ai forţelor de poliţie, demonstrează nerespectarea îngrijorătoare a statului de drept, având în vedere faptul că membri familiilor ofiţerilor arestaţi l-au ucis pe fratele victimei atunci când Ayub a refuzat o înţelegere extrajudiciară;
Q. întrucât, după lovitura de stat militară din 1977 din Pakistan, dreptul fundamental la nediscriminare pe bază de gen, astfel cum era garantat prin Constituţia din 1973, a fost suspendat;
R. întrucât în Pakistan a fost introdusă o serie de legi care definesc statutul femeilor ca fiind subordonate în temeiul legii iar, în anumite cazuri, mărturia acestora cântăreşte cât jumătate din cea a unui bărbat; printre aceste legi se numără Ordonanţele Hudood şi Legea privind probele, care încalcă statutul şi drepturile femeilor;
S. întrucât în Pakistan există o altă serie de legi care discriminează femeile, inclusiv Ordonanţa privind dreptul familiei musulmane, Legea Pakistanului Occidental privind tribunalele familiale (West Pakistan Family Court Act), Legea privind interzicerea căsătoriilor copiilor, Legea Pakistanului Occidental privind zestrea (interzicerea prezentării ei în public) şi Legea privind zestrea şi căsătoria (restricţie);
T. întrucât UE şi-a reafirmat angajamentul de a construi un parteneriat ferm pe termen lung cu Pakistan, bazat pe interese şi valori comune, şi de a sprijini instituţiile democratice şi guvernul civil din Pakistan, precum şi societatea civilă;
U. întrucât, pentru ca UE să consolideze cooperarea, aceasta se aşteaptă ca Pakistan să-şi respecte angajamentele la nivel internaţional, în special în domeniul securităţii şi al drepturilor omului, inclusiv în ceea ce priveşte drepturile femeilor;
V. întrucât articolul 3 alineatul (5) din Tratatul privind Uniunea Europeană prevede că promovarea democraţiei şi respectarea drepturilor omului şi a libertăţilor civile constituie principii şi obiective fundamentale ale Uniunii Europene şi oferă o bază comună în relaţiile sale cu ţările terţe; întrucât asistenţa UE pentru comerţ şi dezvoltare depinde de respectarea drepturilor omului şi ale minorităţilor,
1. şi exprimă preocupările profunde cu privire la situaţia femeilor şi a tinerelor şi la numeroasele informaţii cu privire la cazurile de încălcare gravă a drepturilor femeilor în Afganistan şi Pakistan; subliniază că trebuie acordată de urgenţă mai multă atenţie la nivel internaţional situaţiei femeilor şi tinerelor în ţările respective;
2. îndeamnă atât Comisia Europeană şi Consiliul European, cât şi comunitatea internaţională să crească semnificativ fondurile destinate eforturilor de protejare a femeilor împotriva violurilor, abuzurilor şi violenţei în familie şi să elaboreze măsuri practice pentru a sprijini mişcările societăţii civile împotriva legislaţiei discriminatoare;
3. insistă asupra abordării explicite a drepturilor femeilor în cadrul tuturor dialogurilor privind drepturile omului şi îndeosebi a aspectului privind combaterea şi eliminarea tuturor formelor de discriminare şi de violenţă la adresa femeilor şi tinerelor, inclusiv toate practicile obişnuite sau tradiţionale vătămătoare, căsătoriile forţate sau care au loc la o vârstă fragedă, violenţa în familie şi feminicidul; insistă, de asemenea, să nu se accepte invocarea niciunui fel de tradiţii sau motivaţii religioase pentru a nu-și îndeplini datoria ce le revine în vederea eliminării acestei violenţe brutale;
Afganistan
4. aduce un omagiu femeilor afgane, care joacă un rol crucial în creşterea şi dezvoltarea naţiunii; consideră că progresele recente în domeniul egalităţii de gen sunt esenţiale pentru consolidarea viitorului ţării;
5. salută evoluţiile pozitive, cum ar fi numirea femeilor în poziţii politice şi administrative de înalt nivel în Afganistan, un exemplu fiind cel al doamnei Sarabi, numită guvernator al provinciei Bamyan; încurajează guvernul afgan să-şi continue eforturile de creştere a numărului de femei care îndeplinesc responsabilităţi publice, în special în cadrul administraţiei provinciale;
6. salută decizia recentă a preşedintelui Karzai de a o graţia pe Gulnaz, victima unui viol care fusese închisă pentru adulter; invită guvernul să pună capăt practicii de încarcerare a femeilor care încearcă să scape din situaţiile de abuz şi să crească, în schimb, numărul de adăposturi pentru femei şi copii din ţară; îndeamnă UE să acorde sprijin permanent acestor instalaţii;
7. recunoaşte faptul că, de la căderea regimului taliban, s-au înregistrat progrese importante în ceea ce priveşte situaţia femeilor în Afganistan; ia act de renaşterea temerii în ceea ce priveşte eventuala deteriorare a condiţiilor şi drepturilor femeilor în Afganistan după retragerea forţelor aliate, prevăzută pentru 2014;
8. subliniază faptul că rata mortalităţii materne în Afganistan rămâne printre cele mai ridicate din lume; ia act cu satisfacţie de tendinţa pozitivă demonstrată în recentul sondaj privind mortalitatea în Afganistan (2010), efectuat de Ministerul sănătăţii din Afganistan şi finanţat şi sprijinit de o serie de organizaţii internaţionale, conform căruia rata mortalităţii materne a scăzut la mai puţin de 500 de morţi la 100 000 de naşteri vii; invită Comisia Europeană, statele membre, partenerii internaţionali şi ONG-urile să acorde în continuare o atenţie deosebită sănătăţii mamelor şi copiilor la punerea în aplicare a proiectelor în Afganistan;
9. salută angajamentul reiterat de Afganistan la finalul Conferinţei Bonn II de „a continua construirea unei societăţi stabile şi democratice, bazate pe statul de drept, în care drepturile omului şi libertăţile fundamentale ale cetăţenilor săi, inclusiv egalitatea de gen, sunt garantate în temeiul Constituţiei”, precum şi de a-şi respecta „toate obligaţiile în materie de drepturile omului”; salută, de asemenea, angajamentul comunităţii internaţionale de a „sprijini progresul Afganistanului în acest sens”;
10. invită parlamentul afgan şi Ministerul de justiţie afgan să abroge toate legile care determină discriminarea femeilor sau conţin elemente de discriminare a femeilor şi care reprezintă o încălcare a tratatelor internaţionale semnate de Afganistan:
11. consideră că angajamentul faţă de şi respectarea drepturilor omului, în special a drepturilor femeilor, sunt esenţiale în vederea dezvoltării democratice a Afganistanului;
12. îşi exprimă preocupările profunde cu privire la faptul că, în pofida progreselor realizate, femeile şi tinerele afgane sunt în continuare victime ale actelor de violenţă în familie, traficului de persoane, căsătoriilor forţate, inclusiv ale căsătoriilor copiilor, precum şi ale schimburilor în vederea soluţionării unor dispute; îndeamnă autorităţile afgane să se asigure că poliţia, tribunalele şi alţi funcţionari din sectorul justiţiei dau curs plângerilor femeilor referitoare la abuzuri, inclusiv la cazurile de agresiune, violuri şi alte tipuri de violenţă sexuală;
13. este deosebit de preocupat cu privire la faptul că femeile aflate în zonele controlate de talibani sau de alte grupări de insurgenţi se confruntă în continuare cu pedepse, cum ar fi lapidarea sau desfigurarea fizică atunci când sunt acuzate de încălcarea codurilor sociale talibane represive;
14. recunoaşte faptul că egalitatea pentru femei este unul dintre principiile consacrate de noua Constituţie a Afganistanului; solicită revizuirea legii referitoare la statutul personal al femeilor șiite din Afganistan, care, în pofida unor modificări, contravine principiilor Pactului internaţional cu privire la drepturile civile şi politice, ale Convenţiei privind eliminarea tuturor formelor de discriminare faţă de femei şi ale Convenţiei cu privire la drepturile copilului;
15. reiterează faptul că sprijinul acordat de Uniunea Europeană şi statele sale membre Afganistanului trebuie să includă măsuri concrete de eradicare a discriminării la adresa femeilor cu scopul de a consolida respectarea drepturilor omului şi statul de drept;
16. invită autorităţile afgane să elimine practica inumană a „baadului” şi să ia de urgenţă măsuri pentru a aplica pe deplin legea din 2009 care prevede sentinţe penale de până la zece ani pentru cei care o încalcă;
17. invită guvernul afgan să modifice legislaţia existentă şi Codul penal pentru a proteja mai eficient drepturile femeilor şi pentru a evita condiţiile discriminatoare; subliniază că în niciun caz negocierile pentru pace nu trebuie să aibă ca rezultat pierderea drepturilor câştigate de femei în ultimii ani;
18. insistă asupra faptului că contribuţia esenţială a femeilor la soluţionarea conflictelor din gospodărie sau comunitate ar trebui utilizată în mod pozitiv şi că numărul de locuri destinate femeilor în cadrul Înaltului Consiliu pentru Pace şi al Consiliilor provinciale pentru pace ar trebui mărit în mod considerabil;
Pakistan
19. îşi exprimă preocupările profunde cu privire la desfăşurarea în instanţă a cauzelor împotriva Asiei Bibi, a lui Mukhtar Mai şi a Uzmei Ayub, care ar putea contribui la neîncrederea în sistemul judiciar pakistanez şi ar putea da un nou impuls celor care încalcă drepturile femeilor şi ale altor grupuri vulnerabile:
20. îndeamnă guvernul Pakistanului să instaureze mecanisme care le-ar permite administraţiilor locale şi regionale să monitorizeze comportamentul adunărilor informale ale satelor şi triburilor şi să intervină în cazurile în care acestea şi-au depăşit atribuţiile;
21. îndeamnă guvernul Pakistanului să reinstaureze drepturile fundamentale consacrate în Constituţia din 1973, inclusiv dreptul la nediscriminare pe bază de gen;
22. îndeamnă guvernul să revizuiască legislaţia privind drepturile femeii introdusă după lovitura de stat militară, în special Ordonanţele Hudood şi Legea privind probele, care încalcă statutul şi drepturile femeilor şi în temeiul căreia devin subordonate prin lege;
23. salută introducerea recentă a unui proiect de lege în cadrul Adunării naţionale care vizează transformarea Comisiei naţionale pentru statutul femeilor într-un organism autonom dedicat emancipării femeilor şi eliminării tuturor formelor de discriminare împotriva acestora şi sprijină eforturile în vederea asigurării adoptării proiectului de lege privind înfiinţarea unei Comisii naţionale pentru drepturile omului;
24. salută cu căldură aprobarea recentă de către senat şi Adunarea naţională a două proiecte de lege cheie care vizează protecţia femeilor, şi anume Legea privind controlul acizilor şi prevenirea atacurilor cu acizi/2010 şi Legea privind prevenirea practicilor împotriva femeilor (Modificarea legislaţiei penale); ar acorda sprijin înfiinţării unei comisii pentru punerea în aplicare care să supravegheze punerea în aplicare rapidă a acestor legi;
25. consideră că este regretabil, totuşi, că senatul nu a aprobat Legea privind violenţa în familie, în pofida faptului că Adunarea naţională a aprobat-o în 2009; consideră că, în spiritul legislaţiei în favoarea femeilor adoptată recent, reintroducerea şi adoptarea rapidă a actului este necesară în vederea combaterii violenţei în familie;
26. invită guvernul să revizuiască o altă serie de legi care discriminează femeile , inclusiv Ordonanţa privind dreptul familiei musulmane, Legea Pakistanului Occidental privind familia, Legea privind interzicerea căsătoriilor copiilor, Legea Pakistanului Occidental privind zestrea (interzicerea prezentării ei în public), Legea privind zestrea şi căsătoria (restricţie), Ordonanțele Hudood, Legea privind cetățenia din 1951 şi Legea privind probele din 1984;
27. reiterează invitaţia adresată guvernului pakistanez de a revizui în detaliu Legile privind blasfemia şi aplicarea lor actuală, precum şi, printre altele, articolul 295 C din Codul penal care prevede pedeapsa obligatorie cu moartea pentru cei găsiţi vinovaţi de blasfemie şi, între timp, să pună în aplicare modificările sugerate deja;
28. îndeamnă guvernul să pună sub acuzare persoanele care incită la violenţă, în special pe cei care îndeamnă la uciderea anumitor persoane şi grupuri ale căror opinii nu le împărtăşesc sau oferă recompense pentru aceasta şi să ia măsuri suplimentare pentru a facilita dezbaterile pe această temă;
29. îndeamnă autorităţile pakistaneze să acţioneze în mod decisiv pentru a elimina crimele „de onoare”; consideră că sistemul judiciar al Pakistanului trebuie să-i pedepsească pe cei găsiţi vinovaţi de astfel de acte;
30. invită Comisia şi Consiliul să propună şi să pună în aplicare programe care vizează creşterea ratei de alfabetizare şi îmbunătăţirea educaţiei femeilor în Pakistan;
31. invită instituţiile europene competente să includă toleranţa religioasă în societate pe lista subiectelor discutate în cadrul dialogului său politic cu Pakistanul, acest aspect fiind de cea mai mare importanţă în lupta pe termen lung împotriva extremismului religios;
32. îndeamnă instituţiile europene competente să insiste ca guvernul din Pakistan să respecte clauza privind democraţia şi drepturile omului consacrată în Acordul de cooperare dintre Uniunea Europeană şi Republica Islamică Pakistan; reiterează solicitarea Serviciului European de Acţiune Externă de a prezenta un raport privind punerea în aplicare a Acordului de cooperare şi a clauzei privind democraţia şi drepturile omului;
33. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Serviciului European de Acţiune Externă, Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate/Vicepreşedintelui Comisiei, guvernelor şi parlamentelor statelor membre, precum şi guvernelor şi parlamentelor Afganistanului şi Pakistanului.
