18.11.2009 B7-0150/2009 PROPUNERE DE REZOLUŢIE depusă pe baza întrebării cu solicitare de răspuns oral B7‑0222/2009
în conformitate cu articolul 115 alineatul (5) din Regulamentul de procedură
referitoare la parteneriatul economic și comercial euro-mediteraneean înainte de cea de-a opta Conferință Ministerială Euromed în domeniul comerțului - Bruxelles - 9 decembrie 2009
Kader Arif
,
Emilio Menéndez del Valle
,
Gianluca Susta
,
María Muñiz De Urquiza
în numele Grupului S&D
PE428.768v01-00 B7‑0150/2009 Rezoluția Parlamentului European referitoare la parteneriatul economic și comercial euro-mediteraneean înainte de cea de-a opta Conferință Ministerială Euromed în domeniul comerțului - Bruxelles - 9 decembrie 2009
Parlamentul European ,
– având în vedere Declarația de la Barcelona din 28 noiembrie 1995, prin care s-a instituit un parteneriat între Uniunea Europeană și țările din sudul și estul Mării Mediterane (TSEM),
– având în vedere Comunicarea Comisiei către Consiliu și Parlamentul European din 11 martie 2003 intitulată „Europa lărgită – vecinătate: un nou cadru pentru relațiile cu vecinii noștri de la est și de la sud” ( COM(2003)0104 ), documentul său de strategie din 12 mai 2004 privind politica europeană de vecinătate (PEV) ( COM(2004)0373 ), comunicarea sa către Consiliu din 9 decembrie 2004 privind propunerile sale de planuri de acțiune în cadrul PEV ( COM(2004)0795 ), planurile de acțiune pentru Israel, Iordania, Maroc, Autoritatea Palestiniană, Tunisia și Liban, precum și Regulamentul (CE) nr.
1638/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 octombrie 2006 de stabilire a dispozițiilor generale privind instituirea unui instrument european de vecinătate și de parteneriat JO L 310, 9.11.2006, p.
1.
,
– având în vedere Acordurile de asociere euro-mediteraneene dintre Comunitățile Europene și statele sale membre, pe de o parte, și Tunisia JO L 97, 30.3.1998, p.
2.
, Israel JO L 147, 21.6.2000, p.
3.
, Maroc JO L 70, 18.3.2000, p.
2.
, Iordania JO L 129, 15.5.2002, p.
3.
, Egipt JO L 304, 30.9.2004, p.
39.
, Liban JO L 143, 30.5.2006, p.
2.
și Algeria JO L 265, 10.10.2005, p.
2.
, pe de altă parte, precum și Acordul euro-mediteraneean de asociere interimar privind schimburile comerciale și cooperarea dintre Comunitatea Europeană și Organizația pentru Eliberarea Palestinei (acționând în numele Autorității Palestiniene) JO L 187, 16.7.1997, p.
3.
, având în vedere Decizia nr.
1/95 a Consiliului de asociere CE-Turcia din 22 decembrie 1995 privind punerea în aplicare a fazei finale a Uniunii Vamale (96/142/CE) JO L 35, 13.2.1996, p.
1.
,
– având în vedere acordul de liber schimb, cunoscut drept Acordul de la Agadir, semnat de Iordania, Egipt, Tunisia și Maroc la 25 februarie 2004,
– având în vedere concluziile conferințelor ministeriale euro-mediteraneene și ale conferințelor ministeriale sectoriale care au avut loc de la lansarea Procesului de la Barcelona și, în special, concluziile celei de-a șaptea Conferințe ministeriale euro-mediteraneene în domeniul comerțului, organizată la Marsilia la 2 iulie 2008,
– având în vedere summit-ul șefilor de stat și de guvern euro-mediternaneeni, de la Paris, din 13 iulie 2008, prin care a fost instituită Uniunea pentru Mediterana (UpM),
– având în vedere evaluarea de impact privind dezvoltarea durabilă a zonei euro-mediteraneene de liber schimb, întocmită de Institutul pentru Politica de Dezvoltare și Management din cadrul Universității din Manchester,
– având în vedere declarația finală a summit-ului Euromed al Consiliilor Economic și Social și al instituțiilor similare, de la Alexandria, din 18-19 octombrie 2009,
– având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la politica mediteraneeană a UE și, în special, Rezoluția sa din 15 martie 2007 referitoare la construcția zonei euro-mediteraneene de liber schimb și Rezoluția din 19 februarie 2009 referitoare la Procesul de la Barcelona: Uniunea pentru Mediterana,
– având în vedere articolul 115 alineatul (5) din Regulamentul său de procedură,
A. întrucât Conferința de la Barcelona din 1995 a lansat un proiect foarte ambițios, și anume crearea unor legături politice, economice, sociale și culturale noi și mai strânse între țărmurile de nord și de sud ale Mediteranei; întrucât acest proiect este încă departe de a fi finalizat;
B. întrucât procesul de creare a Uniunii pentru Mediterana, menit să revitalizeze parteneriatul euromediteraneean prin proiecte concrete și vizibile, încă nu este finalizat;
C. întrucât Uniunea Europeană a semnat acorduri de asociere cu toți partenerii săi din Mediterana de sud, cu excepția Siriei și a Libiei; întrucât negocierile cu Siria pentru un acord de asociere au fost încheiate, însă semnarea sa a fost amânată de Siria, și întrucât Comisia a deschis negocieri cu Libia;
D. întrucât cele două țărmuri ale Mediteranei prezintă în continuare o imagine izbitor de asimetrică în termeni economici, sociali și demografici; întrucât există diferențe semnificative între țările mediteraneene în termeni de dezvoltare; întrucât mai mult de 30% din populația din țările din sudul și estul Mării Mediterane (TSEM) trăiește cu mai puțin de 2 USD pe zi;
E. întrucât economiile TSEM depind în mare măsură de comerțul exterior; întrucât în jur de 50% din aceste fluxuri comerciale au ca destinație UE, deși ele reprezintă doar 8% din comerțul extern al UE, cu o balanță comercială pozitivă în cazul UE; întrucât structurile de export ale TSEM sunt foarte puțin diversificate, aceste țări rămânând specializate în sectoare care au o contribuție minoră în termeni de creștere economică;
F. întrucât UE este principalul investitor străin din regiune, însă investițiile străine directe (ISD) sunt în continuare foarte reduse în această zonă, în comparație cu alte regiuni ale lumii; întrucât există diferențe importante, de la o țară la alta, în ceea ce privește capacitatea de atragere a ISD;
G. întrucât integrarea regională Sud-Sud este departe de a fi realizată și fluxurile comerciale Sud-Sud sunt foarte puțin dezvoltate și reprezintă, pentru TSEM, doar 6 % din totalul schimburilor comerciale ale acestora;
H. întrucât această situație ar putea avea consecințe nocive asupra procesului de integrare euro-mediteraneeană și în special asupra creării zonei de liber schimb, agravând efectele concentrării schimburilor comerciale, fără avantaje pentru TSEM și întreprinderile lor;
I. întrucât este indispensabil ca TSEM să înlăture obstacolele politice și economice care stau în prezent în calea procesului de integrare în ansamblul regiunii, astfel încât să se instituie între ele o colaborare mai fructuoasă;
J. întrucât, pentru a avea efecte cu adevărat pozitive, zona de liber schimb ar trebui să dea un nou elan integrării TSEM în comerțul internațional și să permită diversificarea lor economică, precum și un partaj echitabil al avantajelor care rezultă din aceasta, pentru a realiza obiectivul principal al parteneriatului economic și comercial euro-mediteraneean, care constă în reducerea diferenței de dezvoltare între țărmurile de nord și de sud ale Mediteranei;
K. întrucât efectele crizei economice și financiare au agravat provocările politice, economice și sociale deja existente în țările partenere, în special în ceea ce privește șomajul; întrucât este în interesul comun al țărilor respective și al UE să fie redus nivelul șomajului în regiune și să fie oferite perspective decente populațiilor în cauză și în special femeilor, tinerilor și populației din mediul rural,
1. își exprimă regretul în legătură cu faptul că, deși s-au înregistrat unele progrese, principalele obiective ale parteneriatului euro-mediteraneean sunt încă departe de a fi realizate; subliniază că reușita procesului și îndeosebi a zonei de liber schimb necesită realizarea unui efort susținut și convergent de către toate părțile și o mai mare participare a societății civile și a populațiilor de pe cele două țărmuri ale Mediteranei, pentru a permite crearea unui „singur țărm” de pace, dezvoltare, justiție, egalitate, libertate, pluralitate, democrație și respect;
2. consideră că un mare număr de probleme, nu numai economice, dar și politice, au frânat în mod considerabil desfășurarea acestui proces și în special instituirea zonei de liber schimb; și își exprimă regretul în legătură cu faptul că aceste dificultăți politice au determinat amânarea reuniunii Euromed a miniștrilor de afaceri externe care trebuia să aibă loc la 24 și 25 noiembrie la Istambul, și că UpM nu progresează;
3. consideră că obstacolele actuale demonstrează că aprofundarea relațiilor economice trebuie neapărat să fie însoțită de o aprofundare a relațiilor politice; crede că o adevărată integrare economică regională nu poate fi realizată decât în cazul în care se înregistrează progrese concrete în soluționarea conflictelor existente, în special cele care îi implică pe israelieni și pe palestinieni, precum și în domeniul democrației și al drepturilor omului;
4. invită Comisia, statele membre și TSEM să țină seama de efectele crizei financiare, economice și de mediu, integrând într-o mai mare măsură preocupările sociale și de mediu în parteneriatul economic și comercial; invită guvernele TSEM să pună în aplicare politici coerente și eficiente în materie de ocuparea forței de muncă și de protecție socială, pentru a atenua efectele crizei;
5. subliniază, în acest sens, că obiectivul unei zone de liber-schimb nu ar trebui evaluat doar prin prisma creșterii economice, ci, în primul rând, din punctul de vedere al creării de locuri de muncă; mai mult, reamintește că șomajul în rândul tinerilor și al femeilor constituie prima prioritate socială în țările mediteraneene;
6. subliniază că zona de liber schimb trebuie să aibă la bază o abordare regională, care să cuprindă instituirea unei rețele nord-sud și a unei rețele sud-sud de acorduri de liber schimb; subliniază importanța pe care o au integrarea regională a TSEM și consolidarea schimburilor comerciale sud-sud; regretă că colaborarea sud-sud este încă insuficient dezvoltată; consideră că relansarea economiei necesită, de asemenea, un sprijin sporit în favoarea integrării și a cooperării regionale;
7. încurajează energic TSEM să dezvolte schimburile sud-sud, astfel cum s-a întâmplat în cazul Acordului de la Agadir, semnat de Egipt, Iordania, Maroc și Tunisia; consideră că acordul menționat este esențial pentru integrarea regională și invită celelalte țări să adere la acesta; subliniază că instituțiile UE trebuie să răspundă pozitiv cererilor de asistență tehnică și financiară în vederea promovării acestui tip de integrare economică sud-sud;
8. îi invită pe miniștrii euro-mediteraneeni ai comerțului să semneze convenția regională referitoare la regulile de origine paneuromediteraneene, care deschide calea simplificării regulilor de origine, și să ia măsuri complementare destinate instituirii sistemului paneuromediteraneean de cumul de origine;
9. ia act de faptul că miniștrii comerțului din zona euro-mediteraneeană urmează să discute măsuri de abordare a neajunsurilor actuale din relațiile comerciale și economice în zona Euromed, o nouă foaie de parcurs euro-mediteraneeană și un nou mecanism pentru facilitarea comerțului și a investițiilor în regiune; notează, de asemenea, că această foaie de parcurs cuprinde dispoziții privind agricultura, serviciile, investițiile și reglementarea, drepturile de proprietate intelectuală și lupta împotriva contrafacerii, concurența și achizițiile publice, regulile de origine și instrumentele de protecție comercială;
10. subliniază că aceste discuții trebuie să se înscrie într-un context de încredere și de respect reciproce între parteneri, pentru a garanta TSEM dreptul de control asupra ritmului deschiderii lor comerciale și asupra strategiilor lor naționale de dezvoltare economică și socială; reamintește că negocierile privind zona de liber schimb ar trebui planificate în mod concertat și treptat în cadrul unui parteneriat rațional și previzibil care să reflecte realitățile socioeconomice ale TSEM;
11. subliniază că orice nouă liberalizare în domeniul agriculturii și al pescuitului ar trebui să țină seama de necesitatea de a proteja bunurile sensibile, evaluând, în același timp, în mod sistematic efectele sociale ale proceselor de liberalizare asupra populațiilor rurale; invită partenerii euromediteraneeni să analizeze ideea instituirii unei politici agricole euromediteraneene integrate, bazată pe complementaritatea lanțului logistic și pe o politică viabilă a apei și consacrând întâietatea imperativelor suveranității alimentare în raport cu considerațiile comerciale;
12. consideră că sectorul serviciilor este esențial pentru dezvoltarea TSEM; consideră că liberalizarea serviciilor ar trebui să se realizeze concertat cu TSEM, recunoscându-le dreptul de a gradua și de a controla deschiderea sectoarelor sensibile și fragile ale economiilor lor; consideră că trebuie făcută o distincție între servicii comerciale și servicii publice; subliniază că acestea din urmă, îndeosebi serviciile care se referă la nevoile fundamentale ale persoanelor, cum ar fi sănătatea, educația, apa și energia, trebuie să fie excluse din cadrul negocierilor;
13. solicită ca programul liberalizării sectorului industrial să fie ajustat în funcție de condițiile economice și sociale din fiecare țară, inclusiv nivelul șomajului și impactul său asupra mediului; subliniază că parteneriatul economic și social ar trebui să promoveze o mai mare diversificare a producției de bunuri industriale, precum și o mai mare valoare adăugată a acestora; invită TSEM să elaboreze politici regionale care să ia în considerare rolul microîntreprinderilor și al întreprinderilor mici și mijlocii;
14. observă că fabricanții de textile euromediteraneeni întâmpină dificultăți considerabile într-un context de concurență mondială în creștere; consideră că este necesar să se revitalizeze parteneriatul nord sud pentru a sprijini într-un mod mai eficient activitățile de o valoare adăugată substanțială care au la bază cercetarea și dezvoltarea și inovația tehnologică; consideră, de asemenea, că cooperarea nord sud ar trebui să rămână un element central al strategiei sectoriale destinate menținerii competitivității producției și comerțului euromediteraneene în domeniul textilelor și al îmbrăcămintei;
15. reamintește că Parlamentul European a solicitat în mai multe rânduri crearea unei bănci euromediteraneene de investiții și de dezvoltare capabilă să atragă investițiile străine directe de care regiunea euromediteraneeană are nevoie;
16. își exprimă din nou îngrijorarea cu privire la rezultatele evaluării de impact privind dezvoltarea durabilă a zonei de liber schimb, elaborată de Universitatea din Manchester, referitoare la efectele negative anticipate ale zonei de liber schimb la nivel social și de mediu, pe termen scurt și pe termen mediu; invită din nou Comisia să integreze în viitoarele negocieri referitoare la zona de liber schimb recomandările acestei evaluări, pentru a ține seama de aspectele legate de coeziunea socială și de dezvoltarea durabilă;
17. subliniază că politica comercială a UE nu trebuie să fie contrară obiectivelor politicilor sale de dezvoltare și de reducere a sărăciei, ci să le completeze ; subliniază nevoia unui plan de acțiune specific pentru realizarea Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului în regiune; observă, de asemenea, că progresul social și instituirea unor condiții de muncă satisfăcătoare ar trebui să fie o prioritate a parteneriatului economic și comercial, grație în special definirii unui program special conceput pentru TSEM în domeniul muncii decente; subliniază necesitatea de a promova coduri de conduită negociate cu societățile multinaționale, care ar trebui sa încorporeze obiective de furnizare a unor locuri de muncă decente;
18. este de părere că zona de liber schimb ar trebui completată cu deschiderea treptată și condiționată a liberei circulații a lucrătorilor, ținând seama totodată de situația pieței europene a munci și de opiniile actuale ale comunității internaționale cu privire la legăturile dintre migrație și dezvoltare; consideră urgentă crearea de modalități juridice și administrative care ar putea facilita acordarea vizelor, în special pentru actorii parteneriatului euro-mediteraneean, pentru studenți, cadre universitare și actorii socioeconomici;
19. solicită Comisiei să îl informeze pe deplin cu privire la progresele realizate privind acordul de asociere cu Siria, a cărui semnare a fost recent amânată de Siria; este preocupat de deschiderea negocierilor cu Libia și solicită Comisiei să îl informeze pe deplin cu privire la negocieri și să îl consulte în toate etapele acestora;
20. notează, de asemenea, că mai multe țări mediteraneene și-au exprimat interesul de a aprofunda și/sau extinde acordurile comerciale cu UE, și solicită Comisiei, având în vedere noile competențe oferite PE în sectorul comerțului prin Tratatul de la Lisabona, să țină seama, când va negocia aceste noi acorduri, de rezoluția adoptată în prealabil de către Parlament;
21. subliniază faptul că abordările bilaterale nu ar trebui folosite în defavoarea unei abordări regionale multilaterale; consideră că, deși pledează pentru o cooperare consolidată cu partenerii cei mai avansați, și acordând considerația cuvenită caracteristicilor politice, culturale și sociale specifice ale acestora, Comisia trebuie să mențină principiul negocierilor interregionale;
22. ia act de recentele concluzii ale avocatului general al Curții de Justiție a Comunităților Europene în cazul Brita, în care acesta consideră că regimul preferențial prevăzut de acordul CE-Israel nu poate fi aplicat produselor care provin din teritoriile ocupate și că preferințele tarifare prevăzute în cadrul acordului CE-OLP nu pot fi acordate produselor fabricate în teritoriile ocupate decât în cazul în care certificatele de origine necesare sunt eliberate de autoritățile palestiniene, și așteaptă cu interes hotărârea definitivă a Curții; subliniază că această hotărâre ar putea avea consecințe importante asupra acordurilor CE-Israel și CE-OLP;
23. este preocupat de lipsa de viziune strategică pe termen lung pentru dezvoltarea și stabilizarea regiunii; subliniază necesitatea ca procesul de integrare euro-mediteraneeană să devină din nou o prioritate politică pe agenda UE;
24. subliniază rolul jucat, în cadrul parteneriatului, de Adunarea Parlamentară Euro-Mediteraneeană (APEM) ca organ democratic ce reunește parlamentari de pe ambele țărmuri ale Mediteranei în jurul celor trei piloni ai procesului de la Barcelona; în final, cere o mai strânsă cooperare între APEM, Comisie și Consiliul Uniunii Europene în domeniul economic;
25. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, șefilor de stat și de guvern și parlamentelor statelor membre și ale țărilor din sudul și estul Mării Mediterane, precum și Adunării Parlamentare Euro-Mediteraneene.
