Răspuns dat de dna Malmström în numele Comisiei
(4 noiembrie 2011)
În cazul returnării și expulzării minorilor neînsoțiți se aplică Directiva 2008/115/CE privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (directiva privind returnarea).
În conformitate cu articolul 10, statele membre au obligația de a se asigura că este necesar să se acorde importanța cuvenită interesului superior al copilului.
În plus, înaintea expulzării unui minor neînsoțit de pe teritoriul unui stat membru, autoritățile statului membru respectiv trebuie să se asigure că acesta este trimis unui membru al familiei sale, unui tutore desemnat sau unor centre de primire corespunzătoare în statul de repatriere.
În conformitate cu acquis-ul UE în materie de azil, toți solicitanții de azil, inclusiv minorii neînsoțiți, au dreptul de a rămâne pe teritoriul unui stat membru pe durata examinării cererii lor de azil de către autoritățile competente.
Expulzarea în țara de origine este permisă doar în cazul în care s-a stabilit că solicitantul de azil nu se califică pentru protecție internațională în urma unei examinări corespunzătoare și complete a situației sale individuale și a situației generale în țara de origine.
Acquis-ul existent prevede atât garanții, cât și proceduri care să permită returnarea sau expulzarea minorilor neînsoțiți.
Cu toate acestea, astfel cum s-a afirmat în planul de acțiune din 2010 privind minorii neînsoțiți (2010-2014) COM (2010) 2013. , Comisia va decide dacă este necesar să se introducă modificări specifice sau un instrument juridic specific care să stabilească standarde comune la primire și asistență pentru toți minorii neînsoțiți în ceea ce privește tutela, reprezentarea juridică, accesul la locuință și asistență medicală, interviurile inițiale, serviciile de educație și asistența medicală adecvată.
